Järgnev saade on valminud tänu J.Meyeri teenistuspartnerite toele.
Teadmine, et Jumal armastab mind
ja mitte keegi ei saa röövida seda armastust mu käest.
Ja mis iganes ka minuga ei juhtuks,
mis iganes mu elus polnud olnud või mida ma ise polnud teinud -
ma olin uus loodu Kristuses.
Kõik vana oli möödas ja kõik oli saanud uhiuueks.
IGAPÄEVAELU RÕÕMUD
Kui sa tead, kes sa oled Kristuses, ei pea sa ka värisema hirmust
ega tundma hirmu millegi uue ees, mida sa varem pole teinud või näinud.
Ma ei ütle, et peaksid tegema midagi rumalat,
aga kui Jumal annab sulle märku proovida midagi uut,
siis ära lase läbikukkumise hirmul end peatada seda proovimast.
Samas ärgu peitugu su enesekindlus sus' eneses.
Su enesekindlus ei peaks ka seisnema selles, mida teised sinust arvavad,
selles, keda tunned või kuhu kuulud või ei kuulu.
Ka mitte su hariduses, varas, elupaigas, riietuses või autos.
Mitte milleski selles.
Pane kogu oma lootus Kristuse peale,
sest Temas oleme me kõik võrdsed.
Temas pole ei meest ega naist, juuti ega kreeklast,
orja ega vaba.
Ta on kiskunud maha meid lahutavad müürid
ja me kõik oleme saanud üheks Temas.
Üks pole parem kui teine seetõttu, et teab, teeb või omab rohkem.
Kõik, mida suudame, tuleb Jumalalt
ja mida ei suuda, tuleb usaldada Tema hoolde.
Mulle meeldib öelda, et:
"Me kõik peitub Temas ja me pole keegi ilma Temata!"
Minu identiteet rööviti, kui olin veel üsna noor.
Mu isa kuritarvitas mind seksuaalselt.
Paljud teist on seda lugu kuulnud ja teie endagagi on sama lugu.
Ja kui mitte päris sama, siis midagi sarnast.
Või võib-olla sind narriti koolis või sul olid õpiraskused,
mis tekitasid probleeme.
Fakt on see, et Saatan teeb kõik, et teha inimestele haiget.
On väga vähe väikesi täiuslikke peresid
ja isegi, kui mõni väliselt tundubki täiuslik,
leidub nendegi suletud uste taga erinevaid probleeme.
Mind kuritarvitati ja mu peale karjuti pidevalt.
Ajaks, mil' olin teismeline, olin juba paras ahervare
tänu pingele, mille all pidevalt elasin.
Mu isa polnud ainult vägivaldne, aga ka täielik türann -
sa kunagi ei teadnud, kuidas talle meele järgi olla
ja millises tujus ta üks või teine päev on.
Ma olen nii tänulik, et Jumal kinkis mulle stabiilse mehe,
kellega abielus olla.
Teate, stabiilsus on imeline asi,
kui võid olla kindel, et inimene su kõrval on alati ühtmoodi.
See on üks asi, mida me Jeesuses armastame, kas pole?
Ta on alati üks ja see sama.
Ma ei tundnud end armastatuna
ja iga väiksemgi hellus või lähedus, mida ka kogesin, tuli välja teenida.
Seda ei jagatud lihtsalt niisama.
Ma ei tundnud end vastuvõetud ja normaalsena;
elasin pidevas hirmus ja end varjates,
täis häbi, süüdistust ja igasugust hukkamõistu.
Kuid Jumal!
Joosepi vennad vihkasid teda, kuid Jumal!
Aamen?
Mind ei huvita, mida elu on sinuga teinud,
sest kõik, mida Jumal võib teha, ületab täiega selle, mis sulle tehtud.
Jesaja 61:1-3 on lihtsalt imelised,
tuues täit tervenemist me ellu, kui me vaid usume neid sõnu.
Prohveteerides Jeesusest, on Piiblis öeldud:
"Issanda Jumala Vaim on minu peal, sest Issand on mind võidnud;
ta on mind läkitanud viima rõõmusõnumit alandlikele,
parandama neid, kel murtud süda..."
Jumalat ei huvita vaid su vaim, aga Ta tahab teha ka tööd su hinges.
Ta tahab tervendada su meeled ja su tunded.
Ta tahab, et tunneksid end hästi.
Mitte vaid endas, aga Temas.
Ta tahab parandada su rahalist seisu ja kinkida sulle häid suhteid.
Ta tuli tervendama murtud südameid.
"Kuulutama vabastust vangidele ja avama pimedate silmi..."
Tead, su vangla uksed on juba valla.
Seal ei öelda, et Ta tuli avama vangla uksi,
vaid kuulutama, et need uksed on juba valla.
Seega, mis iganes vanglas sa ka pole elanud -
ma olen siin, et öelda sulle: selle uksed on juba valla.
Kõik, mis sa tegema pead, on vaid sealt välja kõndima.
Sulle on juba andeks antud
ja sa oled vabastatud kõigest süüst, hukkamõistust ja häbist.
Sa oled vaba kõigist sidumistest ja sõltuvustest.
Jeesuse veri on need juba katnud ja nende eest maksnud,
nii et kõik, mida tegema pead, on vaid uskuma, uskuma, uskuma
ja seda kuulutama, kuulutama, kuulutama
ning uskuma ja kuulutama ja uskuma ja kuulutama,
kuni see sulle korraga kohale jõuab!
Mediteerimine toob ilmutuse.
Sa ei vaja ainuüksi infot, aga ka ilmutust.
Ära ole mingi laisk kristlane.
Nii paljud tahavad, et neile pandaks Jumala Sõna lusikaga suhu.
Sa lihtsalt lösutad tooli peal, tunned end mugavalt
ja lased kellelgi jutlustada endale.
Kuid las ma öelda sulle -
kui sa üldse tahad midagi olulist tänasest meelde jätta,
siis kirjuta see järgnev üles
või osta tänase koosoleku salvestus, et kuulata seda ikka ja jälle.
"Ma ei tea...Järjekord võib olla pikk
ja ma tahan auto parklast kätte saada enne kui kõik teised."
No sel juhul istu oma sidumistes edasi,
sest kui sina ei tee oma osa, ei saa ka keegi teine sind aidata.
Aamen?
Sa ise pead mõtisklema Jumala Sõna üle
ja tehes seda nii ööd kui päevad, saab see su jaoks reaalsuseks.
Mina ei teadnud midagi Jumala armastusest.
Ma küll rääkisin sellest, kuid igakord, kui midagi nihu läks,
ütlesin jälle: "Jumal, kas Sa ei armasta mind?"
Ja igakord, kui keegi sai midagi, mida mina ei saanud,
vingusin jälle: "Kas sa ei armasta mind?
Sa vist armastad neid rohkem kui mind?"
Keset raskusi ja katsumusi: "Jumal, kas Sa ei armasta mind?"
Kuid kui sa tead, et sa tead, et sa tead, et Jumal armastab sind
ja teeb seda tingimusteta,
siis sa ei solva kunagi Jumalat selliste väljaütlemistega.
Sa ütled ka keset oma suurimaid kaotusi ja tragöödiaid:
"Miski ei saa mind lahutada Jumala armastusest!"
Sest sa tead selle armastuse sügavust, laiust, kõrgust ja pikkust sinu suhtes.
Piiblis on öeldud,
et mitte miski ei saa sind lahutada Jumala armastusest.
Kui ma läksin õpetama
oma kõige esimesele avalikule koosolekule...
Olin enne seda õpetanud kodust piibligruppi 5 aastat,
kuid alustasin seejärel naiste koosolekutega
ühes uues St.Louise kirikus.
Need olid neljapäeva hommikused koosolekud
ja teate, mis?
Ma tahtsin jagada väelist sõna selle ühe tunni jaoks.
Uskusin, et see on minu tähetund.
Mu teenistus oli algusfaasis ja ma tahtsin võimast sõna Jumalalt.
Ja kui ma siis otsisin teemat, millest jutlustada, ütles Jumal:
"Ütle mu rahvale, et ma armastan neid."
Ja ma mõtlesin, et mis mõttes?
Meenus kohe laste laulusalm:
"Jeesus armastab mind, seda tean, sest Piibel nõnda kuulutab."
Ja ma ütlesin: "Jumal, ma ei taha seda!
Ma tahan ikka võimast sõnumit!"
Just nii ma Jumalale ütlesingi seal pargis enne teenistust paludes.
Ja ma mäletan tänaseni, kuidas Jumal mulle vastas:
"Joyce, nad tegelikult ikka ei tea, et ma neid armastan.
Sest kui nad teaks, ei käituks nad nii nagu nad käituvad."
Esiteks: täiuslik armastus ajab hirmu välja.
Meil puudub täis ilmutus sellest, kui väga Jumal meid armastab
ja et Ta on koos meiega.
Jah, me kõik kogeme vahel hirmu, aga sa ei pea kummardama hirmu ees,
kui tead, et keegi suurem on sinuga.
Jah, sa võid tunda hirmu, aga sa ei pea kartma.
Selles, mida tunned ja kes oled, on suur vahe.
Sa ehk ei tunne end enesekindlana, kuid Kristuses võid seda siiski olla.
Sa ehk ei tunne, et tahaks inimesi armastada,
kuid võid otsustada seda siiski teha.
Sa ehk ei tunne, et tahaks andestada, kuid sa võid siiski otsustada seda teha.
Mida enam Jumala Sõna üle mõtiskled,
seda reaalsemaks see su jaoks saab.
Tänu sellele sõnumile sain aru,
et ka mul endal puudus ilmutus Jumala armastusest.
Nii et mu esimene aasta avalikus teenistuses...
Kõik need 365 päeva ehk esimese aasta oma teenistusest
ma uurisin isiklikult Jumala armastuse teemat.
Lugesin erinevaid materjale ja teemaga seonduvaid piiblisalme,
kirjutasin üles definitsioone ja tegin erinevaid märkmeid,
joonisin Piiblis alla kõikvõimalikke kohti
ja hakkasin iga päev häälega tunnistama:
"Jumal armastab mind."
Isegi maanteel sõites kordasin: "Jumal armastab mind. Mind."
Ma ütlesin isegi nii:
"Mitte postiljon ega talumees, aga Jumal armastab mind.
Mind!
Joyce Meyerit - mitte kedagit ei kusagilt -
Jumal armastab mind ja hoiab mul silma peal just praegu.
Ta on valinud mind kindla eesmärgiga,
valinud mind mu enda omaks ja teinud mind laitmatuks enese silmis.
Ilma ühegi häbi ja pleki ja laiguta."
See kõik ei tundunud algul väga loogiline mu jaoks,
kuid kui ma hakkasin neid asju välja ütlema
ja uurisin jätkuvalt kogu teemat, siis teate, mis?
Valgus hakkas paistma mu hinge pimeduses
ja see ajas mu elevile ning sütitas mind.
Ja ma ei lasknud enam Saatanal endast üle sõita.
Sa pead võitlema head usuvõitlust.
Sa ei saa lihtsalt nõustuda kellegi teise jutlusega,
sest keset oma elu pimedaimat tundi, kui oled omadega lääpas maas
ja keegi pole sinu poolt, vaid sinu vastu,
siis see on koht, kus haarata kinni neist asjust
ja öelda: "Ma tean, kes ma olen Kristuses!"
"Ma saan kogema võitu,
sest Püha Vaim on selle mulle lubanud!"
Mulle meeldib see garantii,
et minust saab see, kelle Jeesus ütles mind saavat
ja ma saan kätte selle, mille Jeesus ütles mind saavat.
See on garantii Püha Vaimu poolt ja Saatan ei saa midagi selle vastu.
Jesaja 61:3 Ta annab meile ilu tuha asemel
ja rõõmuõli leinarüü asemel.
Ülistusrüü kustuva vaimu asemel
ja teeb meid õigluse tammedeks.
Miks Jumal seda kõike teeb?
Aga selleks, et Tema nimi võiks saada austatud.
Tema nimi!
See tõi au Tema nimele, kui üks naine tunnistas siin täna,
kui metsas ta oma eluga oli
ja mida Jumal ta heaks tegi.
Muutused sinu elus toovad au Jumalale.
Me oleme Tema armu trofeed.
Trofeed Tema suures trofeede kogus.
Vaata, mida Ta on teinud sinus!
Efeslastele 2:10 (laiendatud piiblitõlke põhjal)
"Sest meie oleme tema teos, Kristuses Jeesuses
loodud heade tegude tegemiseks,
nii nagu Jumal on juba enne meile seadnud,
et käia radu, mille Tema on valmistanud
ja elades head elu..."
Öelge: "Head elu."
"Elades head elu, mille Tema on seadnud meile elamiseks."
Mõni pobiseb nüüd: "Oi, hea elu meeldiks mulle küll!"
Aga las ma küsida:
millesse sa usud, mida sa räägid ja kuidas sa mõtled?
Pean ma end kordama?
Millesse sa tegelikult usud?
Kuidas sa mõtled ja räägid?
Usun, et igakord, kui oma suu avame,
me kas kasvatame või kahandame oma väge.
Elu ja surma vägi on keele võimuses.
Sa võid kuulutada enesele kas elu või surma,
sõltuvalt sellest, kuidas sa endast räägid.
Ära iialgi ütle, et oled rumal, kole, loll, paks ja seda ning toda.
"Oo, mu elu on tuksis ja ma ei saa millegagi hakkama!"
Ei! Sa pead rääkima enda kohta seda, mida Piibel su kohta räägib.
Iseeneses võid sa ju ollagi kõiki neid asju nii nagu minagi,
kuid mine kaugemale endast!
Saa üle endast! Unusta end ja ära mõtle endast,
vaid astu Kristuse poolele, kuhu tegelikult kuulud.
Ütle: "Jah, ma tean, kes ma eneses olen, aga Kristuses..."
Mäletan nii selgelt, kui elevil ma olin,
kui neist asjust esimest korda teada sain.
25-30 aastat tagasi.
Peale kõiki neid aastaid,
kui olin olnud vaid üks religioosne kuju
ilma rahu ja rõõmuta.
Ja siis korraga see teadmine, et Jumal armastab mind
ja keegi ei saa seda röövida mu käest.
Ja mis iganes mu elus ka poleks olnud
või mida ma ise poleks teinud - ma olin uus loodu Kristuses.
Kõik vana oli möödas ja kõik oli saanud uhiuueks.
Ma olin muutumas.
Teate, muutus pakub mulle pinget.
Tänu Jumalale, et aasta pärast samal ajal
olen ma paremas vormis kui praegu.
Ja nii oled ka sina.
Siit konverentsilt lahkudes oled sa paremas vormis kui siia tulles.
Sa tead asju, mida enne ei teadnud ja tunned end paremini kui enne.
Ma pole küll veel seal, kus olema peaksin,
kuid tänu Jumalale, et mitte ka enam seal, kus kord olin.
Pole kahtlustki, et maailm sipleb identiteedi kriisis.
On öeldud, et maailm on füsiosotsiaalses seisus,
mis tähendab suuna hägusust ja rollide segasust.
Kui inimesed ei tea, kes nad on ja neil on identiteedi kriis,
on see saanud alguse konfliktidest, pingetest ja ootustest,
mis toovad kaasa elusuuna hägususe ja segase arusaama rollidest.
Me teame, et nii on.
Inimesed ei tea, kes või mis nad on või miks nad üldse on.
Nad on nii õnnetud sellena, kes nad on,
et püüavad saada selleks, kes nad ei ole.
Milline segadus!
Me püüame teistele meeldida
ja olla need, kellena nad tahavad meid näha.
Me kanname maske ja elame pinnapealset elu.
Me pole ausad isegi iseenda vastu.
Ja seetõttu püüame ka olla ülireligioossed,
et olla meelepärased Jumalale.
Ma küll olen seda teinud.
Armas aeg!
Lugesin korra aastas Piibli läbi, palvetasin keeltes tunni päevas,
tegin seda, toda ja kolmandat.
Muudkui tee, tee, tee!
Vaata, et palvekoosolek vahele ei jää!
Seda tee, seda teist ära tee!
Mul oli nii palju reegleid ja religiooseid asju, mida tegin.
Enne jutlustama minekut oli mul püha palveaeg.
Ei söönud midagi ja aina palvetasin.
Keegi ei tohtinud minuga rääkida ega mind puudutada,
sest see oleks kahjustanud mu võidmist.
Ma olin täiega küpse peale seda, kui mõni konverents läbi sai.
Tõsiselt.
Mul kulus peaaegu 4 päeva,
et toibuda igast konverentsist, mida olin pidanud.
Praegu on hoopis teisiti.
Jah, see on ikka töö mu jaoks ja ma väsin,
kuna füüsiliselt on see paras väljakutse,
kuid ma pole emotsionaalselt tühjaks tõmmatud, kui kõik läbi on.
Sest kogu see töö sõltub Jumalast ja mitte minust.
Ma ei ole siin selleks, et teile muljet avaldada,
vaid ma teen seda, milleks usun, et Jumal on mind kutsunud.
Ja kui ma meeldin teile, on tore,
aga kui ka mitte, siis see on teie ja mitte minu probleem.
Ma ütle seda üldse üleolevalt,
aga mis ma parata saan, kui ma teile ei meeldi?
Ma jõudsin punkti, kus tajusin, et ma ei saa hüpata üle oma varju.
Ma püüdsin muuta oma häält õrnemaks
ja mitte käituda liiga jõuliselt.
Ma anusin Jumalalt nö mesimagusaid sõnumeid,
et ma ei peaks kõiki närvi ajama, kus iganes kõnelesin.
Ma tahtsin lennata siia-sinna ja anda igaühele prohvetliku sõnumi.
Teha mõned imed ja siis lahkuda.
Aga ei!
Ma pidin ikka kõigile tuule alla tegema,
öeldes, mis nende elus valesti on ja seadma asjad korda.
"Kui sa nii ei tee, siis.... Daa-daa-daaa-daaa!"
Kuid kuidas iganes ma ka ei püüdnud, ikka kukkus ühtmoodi välja.
Mu poeg, kes käis minuga 10 aastat ringi, ütles:
"Kuidas sa tänaõhtust liha ristilöömist nimetad?"
"Sest kuidas iganes sa seda ka ei nimetaks - mõte jääb ikka samaks."
"Sure iseendale, sea oma asjad korda, käitu nii nagu Jumal sinult ootab..."
Ja nii enam vähem oligi.
Ära püüa olla keegi, kes sa pole.
Ole õnnelik selle üle, kes sa oled!
Sa oled imeline ja ilus, imepäraselt loodud!
Jumal vaatas kõige oma loodu peale ja ütles: "See on hea!"
See on väga hea!
Lõpeta olemast täiuslik.
Kui sul pole meeldejätmise andi,
ära pinguta selle nimel, et kõik piiblisalmid pähe õppida
ainuüksi seetõttu, et keegi teine seda teeb.
On üks lugu, mida olen küll mitmeid kordi rääkinud,
aga see tõusis taas mu südamesse.
Ma olin kord konverentsil, kus ühel naisel oli meeldejätmise and.
Enne, kui ma kõnelema hakkasin, kutsuti ta lavale
ja ta tsiteeris peast ühe terve Psalmi.
See oli päris muljetavaldav, aga ta sai vaid väikese aplausi.
Ma teadsin täpselt, miks inimesed pole vaimustuses.
Sellepärast, et see, mida ta tegi, tundus teistele ähvardavana.
Kui me ei tea, kes me oleme Kristuses,
ei oska me ka rõõmu tunda kellegi teise annist.
Sest me oleme liiga hõivatud mõttega:
"Mis meil siis viga on, et meie sellega hakkama ei saa?"
Ma püüdsin õppida kitarri mängima, kuna mu naabrinaine mängis ja laulis.
Nii et ma hankisin endale ka kitarri ja püüdsin seda mängida.
Lauluga ei läinud just kõige paremini, sest mis iganes nooti ma ka ei laulnud,
keegi ei saanud aru, millega tegu.
Ühtlasi on mul suht lühikesed sõrmed, mis ei ulatugi väga kitarri keelteni.
Nii et ma põrusin muusikas täiega.
Ma polnud rumal - olin üks oma klassi paremaid,
kuid muusika ja inglise keel olid kaks asja, mida ma ei jaganud.
Mul oli täiesti ükskõik do-re-mi-fa-sol-la-si-do'st.
Mind ei huvitanud ka igasugu käänded ja pöörded,
kuna tahtsin lihtsalt rääkida ja ajada oma asja.
Sa ei saa nautida kellegi teise andi,
kui püüad nii kangesti olla nende moodi.
Kui aga püüad olla keegi teine, ei saa sa olla see, kes sina oled.
Sa oled Kristuses imeline!
Sa suudad midagi sellist, mida keegi teine ei suuda,
nii et sa ei pea käituma ega nägema välja nagu keegi teine.
Nii et paljud seal saalis mõtlesid:
"Appikene, ma pole küll suutnud ühtegi Psalmi pähe õppida."
Nii et ma läksin ka lavale ja otsustasin asja paika panna.
Ütlesin: "Kas me õel pole mitte imeline and?"
Väike aplaus...
"Aga ma ise pole eluski suutnud ühtki Psalmi pähe õppinud."
Ja korraga tuli tormiline aplaus.
Nad olid täiega rõõmsad minu võimetuse üle.
On lausa hämmastav, kui kerge on saada inimestega kontakti,
kui jagad nendega vahel asju, milleks sa suuteline pole.
Saatan vihkab enesekindlat inimest.
Kuid teate, mis? Jeesus oli ka enesekindel.
Ja osssaa, kus Teda alles süüdistati Jumala pilkamises.
Religioossed juhid olid Tal sabas kinni,
kuigi tegelikult oli see Saatana töö nende religioossete kujude läbi.
Saatana jaoks pole parimat peidupaika kui religioon.
Aamen?
Jeesus ütles ikka päris kõvasid asju...
"Mina ja Isa oleme üks."
"Isa tunneb mind ja mina Teda."
"Mina olin ammu enne seda kui Aabraham."
"Ma ütlen ja teen ainult seda, kuida kuulen ja näen Isa tegevat."
"Ma tean, kust ma tulen ja milleks mind läkitati,
ma tean, kuhu olen teel ja kes ma olen."
Kõige selle põhjal on lausa naljakas, et Teda süüdistati Jumala pilkamises.
Teda rünnati täiega ja seda seetõttu, et Saatan vihkab alati enesekindlust.
Minu kohta on kirjutatud palju õelaid ja vaenulikke artikleid.
Ühe pealkiri jäi kohe eriti meelde: "Meyer ütleb, et ta meeldib iseendale!"
Kui ma oleks öelnud: "Oo, ma olen haletsusväärne ussike.
Ma vihkan end.
Ma olen nii üksik."
Siis ehk oleks midagi viisakat mu kohta öeldud.
Püüa sa vaid käituda enesekindlalt, otsekui teades, kes sa oled;
püüa sa vaid uskuda, mida Piibel su kohta ütleb
ja sa näed,
kuidas religioossed deemonid reageerivad.
"Kelleks sa end õige pead?"
Iseendas mitte kellekski,
kuid õnneks ma tean, kes ma olen Temas.
Ja mul ükskõik, kui see kellelegi ei meeldi
või kui keegi teeb midagi muud.
Ma ei jää vait ja ütlen ikka: sa oled Jumala õigsus Kristuses
ja sind on pühitsetud Jumala Talle veres.
Sa oled uus loodu Temas!
Võitud, kutsutud, päästetud, pühitsetud ja vabaks ostetud.
Efeslaste 1:4 on öeldud,
et Jumal ise on meid valinud iseendale.
See on nii hämmastav ja lohutav.
Sa oled eriline ja Jumalal on eriline plaan su jaoks.
Pole suuremat identiteeti, kui see, mis leitud Kristuses.
Paljude identiteet on röövitud ja nad ei tea, kes nad on.
Ja nii nad võrdlevad end ning muudkui võistlevad teistega.
Seetõttu on nii imeline teada, kes sa oled Kristuses.
Täna pakume sulle 4CD paketti "Teades, kes sa oled Kristuses".
Jumala tundmise kõrval on see teine oluline asi, mida teada.
Sul ei saa kunagi olema enesekindlust ja rahu,
kui sa ei leia oma identiteeti Kristuses.
Ilusat päeva jätku sulle Kristuses!
Kas sa ka tead, kui väärtuslik sa oled?
Kuidas oleks, kui välimus ei omaks mingit tähtsust?
Kardad sa, et Jumal on pahane su peale?
Mis siis, kui teaksid, et sind ei hüljata kunagi?
Tule avasta oma väärtus meie iga-aastasel Naistekonverentsil.
Täpsem info J.Meyer'i kodulehelt.
Igas südames peitub oma lugu...
Elus on naeruhetki...
on pisaraid...
on julgustust,
on juhiste andmist...
Sa jagad neid kõiki, et mäletada...
et inspireerida...
ja tuua au Jumalale.
Jumala lugu räägib armust...
Armulikkusest...
Võidust...
ja armastusest.
See armastus on valatud välja ka sinu üle...
ja siis sinu kaudu edasi...
nii et Tema lugu võiks jätkuda...
Tähendad me jaoks rohkem kui arvatagi võid!
Oleme tänulikud oma sõpradele ja partneritele,
kes muudavad selle ülemaailmse teenistuse võimalikuks
Üheskoos toidame näljaseid, riietame vaeseid
ja jagame evangeeliumit kõigi rahvastega.
Võta meiega ühendust juba täna, et saada infot kõige toimuva kohta!
ja hakka meie partneriks, jagades Kristuse armastust üle maailma.
Tõlge: Anne-Ly Raukas
Nähtud saade valmis tänu J.Meyeri sõprade-partnerite toele.