Järgnev saade on valminud tänu J.Meyer'i koostööpartnerite toele.
Vaatajate lemmik nr 8
IGAPÄEVAELU RÕÕMUD
Väldid sa inimestega vastandumist, kuna kardad haiget saada?
Või kardad neile haiget teha või seda, et nad solvuvad su peale?
Täna räägime sellest,
kuidas tulla tervel moel toime suhetes esinevate väljakutsetega.
IGAPÄEVAELU RÕÕMUD
Siinse konverentsi teema on "Turvatsoon"
ja see puudutab erinevate piiride seadmist.
Seda, kuidas püsida turvaliselt Jumala Sõna piirides.
"Kes Kõigekõrgema kaitse all elab ja alati Kõigeväelise varju all viibib,
see ütleb Issandale: Sina oled mu varjupaik ja mu kindel mäelinnus,
mu Jumal, kelle peale ma loodan!”
Kui te teate Psalmi 91, siis teate ka seda, et seal on tõotus tõotuse järel
kaitse kohta ja selle kohta, kuidas mitte karta ka ootamatuid asju.
Kuid laiendatud piiblitõlke kõige viimane salm Psalmis 91 ütleb,
et kõik need tõotused kehtivad vaid neile, kes peavad kahte esimest salmi.
Seega ma usun, et see "varjupaik" seisneb Jumala Sõna piirides püsimises.
Jumal ei lase meil iialgi teha midagi, mis meile kasu ei tooks.
Kui ma varem rääkisin andmisest,
siis küsimus pole selles, et Jumal tahab te raha kätte saada.
Kui käitud rahaasjades Piibli juhiste kohaselt,
mis ei tähenda üldsegi mitte kõige oma vara äraandmist!
Me peaksime ühtaegu nii andma, säästma kui kulutama.
Jumal tahab, et naudiksid seda, mis sulle antud,
mis samas aga ei tähenda seda, et kulutad kõik
ja võtad veel appi krediitkaardid ka.
Sest sel juhul elad sa väljaspool oma piire.
Su piirid tähistavad seda, mis sul on.
Kui aga hakkad kulutama seda, mida sul pole,
siis elad väljaspool oma piire ja sattud ühte, teise ja kolmandasse lõksu.
Jumala Sõnas on kõikvõimalikke piire.
Mitte selleks, et meid heidutada või vangistada.
Kuid seal on asju, mille järgi Jumal julgustab meid elama.
Ma võiks siit väravast iga ilmaga välja minna
ja teha, mida iganes soovin.
Jumal on andnud mulle vaba tahte ja ma võin teha, mida iganes.
Kui ma aga otsustan püsida vabast tahtest Jumala piirides,
siis on see alles üks imeline elu!
Ma olen elanud piisavalt kaua, et seda järgi proovida
ja võin ka öelda, et paljud teist
säästaksid endid paljust valust, meeleheitest ja raisatud ajast,
kui paneksite tähele, mida täna ütlen.
Jumala Sõna ütleb, et peaksime andestama oma vaenlastele.
Neile, kes meile haiget teinud, meid kuritarvitanud
ja meiega ebaõiglaselt käitunud.
Jumal ütleb seda kõike sinu enda huvides.
Küsimus pole selles, mida oma vaenlastele teed,
vaid selles, et andestamise läbi teed iseendale teene.
Sest kui andestad, ei ole su sees enam seda metsikut piina.
Sa ei kuluta oma elu pahane olemisele kellegi peale,
kes naudib oma elu täiega ja kellel on kama su pahameelest.
Sa ei saa olla pahane kellegi peale, kes oma eluga juba edasi liikunud,
sest Jumal tahab, et ka sina läheks edasi, usaldades oma vaenlased Tema kätte.
Selles peitub vabadus.
Ma vihkasin oma isa aastaid, kuna ta kuritarvitas mind lapsena seksuaalselt.
Ma polnud vaba. Kui su süda on täis pettumust, kibestumist, viha ja vaenu,
siis sa pole vaba!
Kuid kui hakkasin elama Jumala Sõnast ega käinud kirikus vaid jutlusi kuulamas...
Kuid kui ma tõesti hakkasin elama Jumala Sõna kohaselt,
siis ka viha kadus ja ma suutsin isegi hooldada meest,
kes oli mind aastaid kuritarvitanud.
Hooldasin teda kuni surmani ja ta sai isegi päästetud,
nii et lõppeks oli see imeline kogemus!
Nii et kui elame Jumala Sõna piirides...
Ära käi kirikus vaid jutlusi kuulamas ja "Aamen!" ütlemas,
minnes seejärel koju ja jättes tegemata selle, mida kuulsime.
Peame tegema seda, mida Jumala Sõna ütleb,
sest muidu see ei toimi!
Jumala Sõna piirides püsimine on sinu turvatsoon.
Olen siin hoitud ja isegi kui Saatan peaks tulema ja ründama,
olen pikas perspektiivis siiski hoitud.
Ta võib mind ärritada või petta, aga laias laastus ei saa ta teha midagi,
mis oleks väljaspool Jumala tahet, sest Jumal hoiab ja hoolib meist seni,
kuni püsime Tema Sõna piirides. Aamen.
Me räägime väga palju inimestest, kes meid ärritavad,
aga me ei räägi neile, mis meid nende juures ärritab.
Nii et me pole just kõige osavamad vastandujad.
Vastandumine tähendab ka piiri.
See on üks piir, mille ise oma elule seame.
See aed näitab, et siit kaugemale ei saa. Me peame sedma oma elule piirid.
Näiteks üks mu tütardest viljeleb "avatud uste" meetodit:
tule, millal tahad; ette helistama ei pea, koputama ei pea.
Ta on üks selliseid "Tulge aga!" tüüpe.
Mu teine tütar elas mõnda aega me kõrvalmajas ja ütles mulle:
"Mulle meeldiks, kui sa enne tulekut ette helistaks."
Algul mõtlesin, et: "Mis asja? Ma olen su ema!"
Aga teate, mis? Ma pidin mõistma, et need on tema piirid ja tal on õigus neile.
See polnud mingi ebaviisakus.
Ta lihtsalt andis teada, mis on tema jaoks oluline.
Erinevad inimesed vajavad erinevaid asju,
mistõttu me ei peaks ainuüksi kehtestama piire teiste jaoks,
aga austama ka teiste seatud piire ning mitte pahandama selle peale.
Sest kõik on erinevad.
Ma võin olla külalislahke, kui tarvis, aga mul tegelikult pole seda andi.
Mistõttu ma olen selline, kellele ei meeldi etteteatamata külalised.
Nii et olen oma teise tütrega ühtemoodi. Samas aga - tema käitumine häiris mind.
Tunnete end ära?
Inimestel on õigus oma piiridele ja me peame austama neid piire.
Paljud mõtlevad kindlasti sellele koerale, mistõttu räägime siis sellest teemast ka.
Kui te naabri koer kakab teie aeda ja teie aial pole piirdeid,
siis see pole koera süü.
Üks mees jalutas oma kahte koera, vaatas mulle ja Dave'le otse silma ja ütles:
"Mu koerad lausa jumaldavad teie aeda!"
Ma ei saa pahandada selle peale, kuna meie krundil pole piiravat aeda.
Kui sul aga on aed, siis su naaber peab olema ikka täitsa haige,
kui tõstaks oma koera üle su aia ja ütleks: "Mine toimeta nüüd oma asjad ära!"
"Mine mölla seal ilusa muru peal! OK, aitab küll, lähme nüüd koju."
Nii et me peame sedma oma elule teatud piirid...
Oh sa väetike! Anna andeks!
Seega peame seadma teatud piirid ja keelama endast ülesõitmise,
olemata pahased nende peale, kes meist üle sõidavad (kuna piire pole).
Oled sa tõrjuv,
kuna keegi kasutab sind ära või on seda kunagi teinud?
Tõrjuv suhtumine on tõeliselt halb asi ja vahel on sellest ka raske lahti saada.
See on eelkõige ehk seotud andestamatusega,
kuid see on kui üks sügav juur,
mis on nii sügaval su sees, et mõjutab ka su suhtumist.
See on selline: "Mhm!"
"No ma pole otseselt vihane su peale, aga..."
"Sa lihtsalt häirid mind."
"Mulle ei meeldi, kui sa silmapiiril oled; kuidas sa välja näed ja...mhm!"
See hiilib su suhtumistesse.
Usun, et see on üks osa, mis põhjustab depressiooni.
Kindlasti mitte ainuke, aga üks osa sellest.
Usun, et seetõttu inimesed kogevad ka rõhutust oma elus,
kuna mingi asi "istub ikka veel õla peal."
Olin palju aastaid nördinud, et mul polnud ilusat, helget lapsepõlve.
Mul polnudki võimalust olla laps.
Nii kaugele, kui mäletan, pidin alati tööd tegema ja olema vastutustundlik.
Seetõttu olin täiega tõrjuval hoiakul, kuna see ei tundunud õige ega õiglane.
Samas aga olen õppinud, et tehes asju Jumala viisil,
annab Ta mulle kahekordse õnnistuse eelnevate murede asemel.
Ütlen alati, et: "Mu algus polnud hiilgav, aga mul saab olema suurepärane lõpp!"
Nii et kui ka sinu elu pole läinud täpselt nii nagu oleksid tahtnud,
siis tee sina siiski oma osa.
Võib-olla sa pole piisavalt suud lahti teinud ja enda eest seisnud;
võib-olla seadsid küll piirid, aga lasid neid siiski kellegil ületada.
Ütled väikesele Juhanile:
"Kui veelkord nii teed, jääd terveks õhtuks oma tuppa!"
Sa seadsid just ühe piiri.
Järgmine kord aga ütled jälle: "Kui sa seda veelkord teed! Kui sa...!"
Meie piiridest saab naljanumber, sest me tegelikult ei tee, mida lubame.
Nii et peame saama üle solvumistest, kui ise oma osa ei täida.
Oled sa kulutanud aastaid kellegi aitamiseks, aga nad ikka ei muutu.
Nüüd aga kahetsed kogu seda aega, jõupingutusi ja raha,
mida oled panustanud.
Võib-olla tahtsid aidata ja muuta kedagi, aga nemad ei tahtnudki muutuda?
Ma ei tea, kuidas teiega, aga mina kaldun olema selline "päästja".
Teiste "päästmine" on kohe täiega minu teema.
See vist on mingi kangelase kompleks või midagi...
Tänu sellele olen aga saanud ka elu suurimad õppetunnid.
Piibel räägib targast käitumisest.
Inimeste armastamine ei tähenda alati nende päästmist kõigist jamadest,
millesse nad end mässinud on.
Sellest pole mingit kasu,
kui hävitame oma elud kellegi nimel, kes ise pole valmis oma osa täitma.
Üks asi, mis mind on aidanud, oli arusaamisele jõudmine,
et Jeesus ei käinud ja anununud inimesi võimaluse järele neid aidata.
Ta aitas neid, kes ise Tema juurde tulid.
Ta küsis isegi ühelt halvatult mehelt Betsaida tiigi ääres:
"Tahad sa ikka tõesti terveks saada?"
Tahad sa seda tõesti?
See on Johannese 5 ptk. ja me mõtleme: mis kaastunne ka see selline on?
Mees on 38 aastat olnud halvatu
ja Sa küsid ta käest: "Tahad sa ikka tõesti terveks saada?"
Mees vastas midagi, mida meil kõigil on oluline mõista.
Ta ütles: "Härra, mul pole kedagi, kes mind aitaks."
"Iga kord, kui püüan tiiki pääseda, jõuab ikka keegi minust ette."
Tema probleem polnud vaid halvatud jalgades, vaid halvatud hinges.
Halvatud otsustavuses.
Ta lihtsalt lamas seal ja haletses end,
oodates kedagi, kes ta terveks teeks, olemata ise valmis täitma oma osa.
Võib-olla oled sina ka püüdnud aidata kedagi selle mehe sarnast.
Sel juhul pead lõpetama ja ütlema:
"Kuule, mina teen seda ja seda ja seda, aga mida sina teed?"
"Kas sa üldse tahad asju korda saada?"
Me kaugemas pereringis oli olukord, mis hiljaaegu taas pinnale kerkis.
Ühe naise elu oli alkoholi ja uimastite tõttu täiega sassis
ja nad vajasid meie abi. Tänu Jumalale - meile meeldib aidata!
Nii et meil kulus 4 aastat aega, energiat, jõupingutusi, raha, arste, nõustamist jne.,
mispeale asjad läksid paremaks.
Samas aga hakkas see mind ennast söövitama
ja ma tundsin, et pean taanduma veidi,
lastes naisel endal omadega toime tulla. Olla küll olemas ta jaoks, aga...
Sa ei saa alati ja igavesti kellegi jaoks olemas olla.
Niipea, kui ta omapäi jätsime, langes ta vanasse rööpasse tagasi.
Oleksin ju võinud mõelda, et kogu mu aeg, raha ja energia lendas tuulde,
kuid ma ei mõelnud nii. Sest ma usun, et inimesed väärivad võimalust.
Ja Jumal kasutas meid, et anda sellele naisele võimalus.
Seetõttu usun, et külvasime ühe seemne ja ma aegajalt ikka veel palun ta eest.
Kuid aastad on läinud ja ta on endiselt sama jama sees.
Aegajalt küll helistame, kus ta teatab, et vajab raha ja seda ja toda
ja ma lihtsalt mõtlen: ma ei tee seda enam.
Sa ei saa mind enam ära kasutada. Kuulake nüüd hoolega:
Jumal ei kutsunud teid selleks, et teised saaks teid ära kasutada.
See ei ole armastus.
Armastus ei tähenda võimaluse andmist enda ärakasutamiseks.
Püha Vaim ise juhib me armastust, kas, keda ja kui palju aidata
ja mida teha või mitte teha.
Kristlastena oleme aga tihti segaduses,
sest arvame, et kui me ei loobu kellegi nimel kogu oma elust,
siis me pole armastavad ega ohvrimeelsed.
On tõsi, et peame tooma ohvreid inimeste nimel,
kuid Jumal ei palu, et laseksid kellegil valitseda oma elu üle,
kui see keegi ei taha ise muutuda või saada abi.
Nii et saime taas kirja ja telefonikõne, kus üks sugulane kirjutas,
et ta peab nüüd seda naist hooldama ja ta on ikka meie sugulane ka,
mistõttu me peaks ikka ka tegema seda ja toda.
Et kuidas saan end üldse jumalasulaseks pidada, kui ei aita
ja kuidas saan olla juht, kui ei tee toda.
Kuid Piibel ütleb, et me ei tohi lasta end juhtida kõrvale oma elu põhieesmärgist.
Las ma öelda. Saatan püüab pöörata isegi Jumala Sõna su vastu
ja häirida sind sellega, kiskudes sind eemale oma eesmärgist.
Minu pere on üsna kaitsev ja mina jälle üks suur "päästja",
mistõttu hakkasin mõtlema, et võib-olla pean tegema seda või toda...
Me noorem poeg ütles: "Ma ütlen sulle kohe, mida sa ei tee!"
Olge ettevaatlikud, kuidas oma lastega ümber käite,
sest üks päev nad veel "valitsevad" te üle.
Ta on kogu meie teenistuse tegevjuht ja aegajalt ütleb oma emmele, mida teha.
Kuid ta teeb seda, kuna armastab mind. Ja Dave on samasugune.
Dave ütleb mulle ka vahel, mida teha, mida mitte,
mistõttu vahel mul on tunne: "Pead sa ikka alati ütlema, mida teha!"
Kuid see kõik on mu enda kaitseks, sest me keegi ei langeta alati õigeid otsuseid.
Nad teavad, milline ma olen ja ka kahtlusi, mis võivad tulla.
"Võib-olla ikka peaksin aitama..."
Kuid mu noorim poeg ütles:
"On asju, mida antud juhul saad teha ja asju, mida mitte."
Kui on olemas mõni rehabilitatsioonikeskus,
kuhu minekuks on raha tarvis ja sa tahad seda anda, siis anna."
"Kui tahad saata mõne inimese teda üle vaatama, saada."
"Aga asi, mida sa ei tee, on see,
et sa ei lase seda inimest tagasi oma igapäevaellu."
"Sa tunned end hästi, sul on energiat, oled rõõmus ja viljakas ning naudid elu,
nii et sa ei lase kedagi tagasi oma ellu,
kes ei taha end isegi aidata, kuid rööviks sinu rõõmu ja hingerahu."
Me küll aitame teisi, kuid vahel tuleb seda teha distantsilt.
Sa ei saa lasta neil sekkuda oma ellu, imades sust' viimsegi kui jõuraasu.
Kellegi aitamine ei tähenda nende eest kõige ärategemist,
nii et neile ei jäägi midagi teha.
Kui see naine oleks vähegi huvitatud ka ise midagi tegema,
annaks me oma viimase.
Kuid ma ei lepi enam ühesuunaliste suhetega oma elus,
kus üks pool ainult ammutab ja mina ainult annan. See pole Jumalast.
Vahel me aitame inimesi lausa nii palju,
et tõstame nende ootused nii kõrgeks, et ei suuda neid enam ise täita.
Teed võib-olla kõike liiga palju ja liiga kiiresti.
Piibel hoiatab meid selles osas, kuidas oma suhteid alustada.
Seal on öeldud, et kui poputad oma sulast suhte alguses,
siis ta ootab sama poputamist läbi kogu elu.
Olen selles osas saanud aastatega korralikke õppetunde.
Kui kedagi on pahasti ärakasutatud või keegi on kõvasti haiget saanud,
siis tahaks nende heaks teha kohe kõike.
Parandada, tervendada, õnnistada saja-miljoni kordselt.
Teha elu kergeks nende jaoks.
Kuid tõde on see, et sa suudad seda teha vaid teatud aja.
Nii et kui oled kellegi jaoks liiga palju teinud ja korraga seda muudad,
on nad hämmingus ja pahased su peale.
Ja sa ei saa aru, miks?, sest pingutasid ju täiega nende nimel
ja tahad vaid, et nad teeks nüüd ka ise midagi.
Seetõttu peame kohe alguses tegema pisut vähem
ja laskma ka neil võtta vastutust.
Kuid nad seda teevad, saad minna sammukese kaugemale jne.
Kui aga sina teed kõike ja teine mitte midagi,
siis oleks ehk aeg palveks, leidmaks, mida Jumal ütleb:
kas oled tõesti abiks või on sul asjad täiega sassis kristliku abi osas.
Vaatame Luuka 10:27
Elus on piisavalt neid, kes sind ära kasutaks, kui sa ise piire ei sea.
Hea samaarlase lugu... Pisut teise nurga alt kui tavaliselt.
Siin küsis üks noor mees Jeesuselt, mida teha, et saada igavest elu.
Jeesus vastas: Armasta Issandat, oma Jumalat, kogu oma südamega,
kogu oma hinge, - jõuga - ja mõistusega, ning oma ligimest kui iseennast!”
Mispeale noormees küsis, kes ta ligimene on?
Usun, et ta ei tahtnudki väga teada ja püüdis vaid niisama nihverdada.
Jeesus tõi talle näite salmist 30
Üks inimene läks Jeruusalemmast Jeeriko poole
ja sattus teeröövlite kätte.
Kui need olid ta riided röövinud ja talle hoope andnud,
läksid nad ära, jättes ta poolsurnuna maha.
Juhtumisi tuli keegi preester
ja kui ta teda nägi, läks ta kaarega mööda.
Nõndasamuti ka leviit, kes läks ringiga mööda.
Aga sama teed tuli üks samaarlane.
Kui ta jõudis temani ja teda nägi, hakkas tal hale ja ta astus ligi,
sidus mehe haavad, valas nende peale õli ja veini,
tõstis ta oma muula selga, viis öömajale ning kandis hoolt tema eest.
Ja järgmisel hommikul võttis ta välja kaks teenarit, andis need peremehele
ja ütles: Kanna tema eest hoolt, ja kui sa midagi veel lisaks peaksid kulutama,
selle maksan mina sulle tagasi tulles.”
Üks asi, mida me siin ehk näinud pole, on see, et see mees küll aitas hädalist,
kuid ei läinud oma abiga nii kaugele, et see oleks ta oma elu sassi löönud
ja tema teisi vastutusalasid häirinud.
Ta oleks võinud ju mõelda, et: "Oi, ma pean nüüd siia jääma!"
Aga ta ei teinud seda. Ta andis teada, et tal on ka omad toimetused ootel.
Ta ütles, et võib aidata rahaga, aga mitte sinna jäämisega,
sest ta oma elu vajas samuti elamist.
Üks on kindel - kõigil on alati võimalik midagi teha.
Kui kohtad mõnd' "haavatut", saad alati teha midagi ta heaks.
Probleem on pigem selles,
et me kas ei tee üldse midagi või siis teeme kõike.
Kuid me peaks välja selgitama oma osa, sest me oleme kõik üks usklike kogu,
kus üks saab teha üht ja teine teist.
Sa ei pea tundma end süüdi, kui tunned, et ei jaksa üksi teha kõike.
IGAPÄEVAELU RÕÕMUD
Jumal on seadnud piirid me endi kaitseks. Peame need vaid omaks võtma.
Tahan teid õpetada selles vallas nii palju, kui oskan,
rääkides nn elu "turvatsoonist".
Täna pakumegi teile 4-osalist sarja "Turvatsoon",
mis on saadaval nii CD'de kui DVD'dena.
Ärge ostke neid vaid riiulisse, vaid kuulake ja vaadake kohe korralikult,
jagades neid ka sõpradega.
Õppige elama toredat, aga kaitstud elu.
Me elul peavad olema omad piirid.
Kui tahad kogeda stabiilsust ning pikaajalist rõõmu-rahu,
pead hakkama tegema midagi, mis ei tundu hetkel küll mugav,
kuid loob võrratu enesetunde hiljem.
"Turvatsoon" saadaval meie kodulehelt tellides
Efektiivne õpetus piiride seadmisest erinevatel elualadel.
Ühtlasi ka võrratu kingiidee!
Avasta, kuidas piiride seadmine toob stabiilsuse, rõõmu ja rahu.
Järgmises saates:
Me peame olema valmis suu lahti tegema
ja olukordadega silmitsi seisma, muretsemata, mis meist arvatakse.
Mõtleme, et ei taha teistele haiget teha,
kuid tegelikult ei tohi me endale haiget teha.
Meil on üks võrratu üritus tulemas, millest sa ei tohiks ilma jääda.
Meie iga-aastane naistekonverents.
Pole midagi paremat, kui võtta 2-3 päevaks aeg maha,
tulla välja igapäeva rutiinist, et ülistada Jumalat ja uuridaTema Sõna.
Räägime teemadel, mis puudutavad meie meeli, suusõnu, tujusid ja suhtumist.
Neli väga võimast teemat.
Meil on palju huvitavaid külalisi ja võrratu ülistus,
nii et pange aga punt kokku ja tulge!
Tulge ja õppige, kuidas nautida oma elu igal päeval.
Üheskoos toidame näljaseid, riietame vaeseid,
ja jagame evangeeliumi rahvastele.
Võta meiega ühendust juba täna, et saada infot kõige toimuva kohta!
ja hakka meie partneriks, jagades Kristuse armastust üle maailma.
Tõlge: Anne-Ly Raukas
Nähtud saade valmis tänu J.Meyeri sõprade-partnerite toele.