Ohjelman kustantaa Joyce Meyer Ministriesin kumppanit.
Raamattu sanoo, että Kristuksen kautta pystymme kaikkeen.
Tekijälläkin on osansa: ei saa luovuttaa.
Tänään on aiheena hellittämättömyys.
ILOA ARKEEN Olen heltymätön 3/3. John Maxwell
Minulla on joitain hengellisiä tavoitteita suhteessani Jumalaan, -
asioita, joita olen tavoitellut kauan.
Mitään ei ole tapahtunut.
Ja minä sanon Jumalalle: "Minä en vaikene!
Voisit päästää minut eteenpäin, kun en aio vaieta tästä asiasta.
Jos jokainen voi sen saada, minulle myös. En luovuta!"
Olkoon teilläkin asenne: "Jos he saavat sen, minäkin voin saada!"
Päivän aiheena: OLEN HELLITTÄMÄTÖN
Voimme saada jokaisen Jumalan lupaaman asian, kun olemme sitkeitä.
"Pyysin kaveria rukoilemaan." Ja mitä itse teit?
Olen eniten tutkinut kahta asiaa: -
Jumalan läsnäolossa ja jatkuvassa kumppanuudessa vaeltaminen, -
ja rakkaudessa.
Ja jos jotain haluaa, tätä aihetta on syytä tutkia.
Keskitien kristityn ei tarvitse tutkia, mitä on kukoistaminen.
Kristityn tulee kantaa Hengen hedelmää ja -
olla Kristuksen kaltainen. Sitä tulee opiskella ja mietiskellä, -
kunnes se kasvaa vanhurskauden puuksi sisällä.
Ihmisen osa tässä on olla hellittämätön.
En unohda tyttöä, joka tuli alttarille palveluksen lopussa.
Kirkkoon mahtui muutama sata ihmistä. Hän tuli eteen -
kädet lanteilla ja sanoi: "Haluan rahani takaisin!"
Ja minä: "Mistä sinä oikein puhut?"
Hän sanoi: "Olen tehnyt tätä hommaa kaksi viikkoa."
"Mikään ei ole muuttunut asioissani! Haluan rahani takaisin!"
Minun oli pakko nauraa päin naamaa.
Minä olen ollut tällä paikalla 32 vuotta!
Synnyin uudesti 9-vuotiaana, mutta suhde tuli vakavaksi vasta 1976.
Mahdollisesti et ole vielä edes ottanut Jumalaa vakavasti.
Monelle kristillisyys on alttari- kutsuja ja kirkossakäyntiä.
Minäpä kerron: sen on ihan jotain muuta!
Se on elämän kestävä sitoumus. Se vie kaiken, jos aikoo pysyä -
elämään vievällä tiellä. Aamen?
Ihmettelen miten eroavat ihmiset, joilla on pieniä vastoinkäymisiä -
ja jotka antavat periksi ja karkaavat pois, -
ja ne ihmiset, jotka joutuvat tosi hurjiin juttuihin ja silti pysyvät -
Jumalassa. Mikä on se ero?
Se on jotain syvällä heidän sisimmässään.
Se on jotain, jota nyt yritämme lähestyä.
Se on päätös, jonka vain ihminen itse voi tehdä.
Ei voi olla samaan aikaan itsesäälissä ja päättäväinen.
Ei pidä murehtia asioista, jotka eivät toimi halutusti.
Sanon tämän, koska rakastan teitä. En siksi etten ymmärtäisi.
Itsesäälissä ei ole mitään hyvää. Hyvä on olla päättäväinen.
Täytyy olla päättäväinen. Otettuani Kristuksen vastaan -
tunsin, että jokin muuttui. Olin tullut päättäväisemmäksi.
Muistan talon, jossa elimme, sieltä makuuhuoneen.
Ei ollut ilmastointia. Ikkunassa oli tuuletin, joka toimi yöllä.
Kaappini oli suurin piirtein näin leveä.
Minulla oli viidet vaatteet, joita vaihdoin päivittäin.
Ja silloin oli vielä ihan tyytyväinen siitä.
Näen itseni makaamassa vuoteellani ajattelemassa.
Jokin minussa sanoi vahvasti: "Joskus teen jotain mahtavaa."
"Jonain päivänä."
Joka kerta kun isäni kertoi, ettei minusta ole mihinkään, -
ehkä vähän itkin ja oli paha olo.
Mutta sitten vuoteessani olin minä ja Jumala, ja päätin: -
"Joskus pääsen täältä pois."
Tein vääriä lupauksia itselleni, kuten: "Kukaan ei määräile minua."
Sekin liitto rikkoutui, kun aloin opetella nöyrtymistä.
"Kukaan ei satuta minua enää" ja "En luota koskaan kehenkään" -
eivät myöskään toimineet.
Ajattelin: "Jonain päivänä teen jotain mahtavaa!"
Joku voisi sanoa, että "sinähän olet sinä, sinullahan on kutsumus!"
Jokainen voi tehdä jotain suurta!
Darlenen lailla laulaminen ja minun saarnaamiseni -
ovat vain pintaraapaisua siitä, mitä Jumalalla on varattuna.
Lapseni kasvattavat ihania muksuja, se on suurenmoista!
Olla hyvä vanhempi on suurenmoinen asia nykymaailmassa.
Asian eteen pitää nähdä vaivaa.
Tekee mitä tekee, se kannattaa tehdä ylivertaisuuden hengessä.
Pitää pyrkiä parhaimpaansa, koska Jumalalle kelpaa vain paras!
Ystäväni John Maxwell tietää, miten saada ihmiset saavuttamaan suuria.
Olen iloinen saadessani hänet tänne kertomaan, miten saavuttaa unelmat.
Tervetuloa, John! - Ilo on minun puolellani.
Monet ihmiset kompastuvat tähän ...
Uskon että epäonnistuminen on osa jokaista menestystä.
Kun esimerkiksi lapsi opettelee kävelemään, hän kaatuilee monesti.
Mitä ajatella ihmisistä, jotka epäonnistuvat?
Miten neuvoisit heitä toteuttamaan Jumalan unelmia elämässään?
Ensiksikin, jokainen on alttiina epäonnistumiselle.
Moni ihminen sortuu itsesääliin niinkuin olisi ainut epäonnistunut.
He kysyvät: "Miksi minä?" Jokainen epäonnistuu.
On iso ero siinä, sanooko "Epäonnistuin" vai "Olen surkimus".
Kun nämä kaksi asiaa sekoittuvat, ollaan ongelmissa.
Joka kerran kun eväät loppuvat kesken, tunnen olevani surkimus, -
painun nurkkaan häpeämään ja irtaannun todellisesta elämästä.
Annan yksinkertaisesti elämän virrata ohitseni.
Epäonnistuminen itsessään ei ole ongelma.
Kyse on suhtautumisesta.
Asian voi käsitellä kahdella tavalla.
Epäonnistumisesta voi oppia tai sen voi ohittaa.
Ohitetusta epäonnistumisesta ei opi mitään.
Voin karata tilanteesta.
Karatessani en tutki tilannetta tarpeeksi oppiakseni siitä.
Paras, mitä olen epäonnistumisesta oppinut, on että sitä ei saa paeta.
Myönnän nopeasti, etten tehnyt asiaa tarpeeksi hyvin.
Mutta kokemuksesta voi ottaa oppia.
Menestyminen saa aikaan ihailua, mutta epäonnistumiset -
vaikuttavat toisten ihmisten tekemisiin.
Jos uskaltaa tunnustaa: "Olen epäonnistunut, mutta -
Jumala auttoi minua selvittämään sotkun." Siitä on paljon apua -
toisille ihmisille, jotka painivat samankaltaisten ongelmien parissa.
- Olen vahvasti samaa mieltä.
Moni ihminen ei epävarmuuttaan vain uskalla tunnustaa: -
"Olin väärässä, tein virheen" tai "Mokasin, en silti ole surkimus".
Haluan painottaa, että mielestäni -
maailman vapauttavimmat sanat ovat "Olin väärässä".
- Täsmälleen. "Minä olin väärässä".
"Minä olen pahoillani".
Ihmiset sanovat "anteeksi", niinkuin jotain vain tapahtui, -
minä vaan satuin vahingossa olemaan mukana".
Viesti tällöin on, että he eivät ole oikeasti pahoillaan.
Jossain kohtaa on otettava vastuu omista tekemisistään.
Ihanaa on, jos on sisäinen varmuus ja rauha sanoakseen: -
"Kyllä, tein virheen".
Jumala rakastaa meitä ehdoitta, -
ja siksi voi turvallisesti jakaa oman kokemuksen.
- Varmaankin satojatuhansia avio- eroja tapahtuu siksi, kun -
ihmiset eivät voi tunnustaa: "Olen väärässä".
- Jos vastuuta ei ota jonkin asian suhteen, se luo lisää -
vastuuttomuutta siinä asiassa.
Aina on joku muu, jota voi syyttää tai on hyviä tekosyitä.
Tutkitaan vielä, mitä tarkoittaa luovuttaminen.
Yksi tärkeimpiä kysymyksiä, mitä voi itseltään kysyä, -
on kysymys omistajuudesta: -
"Onko unelmani todellakin omani?"
Jos se onkin jonkun muun unelma? - Onko se vanhempani unelma?
- Kaikki me alamme unelmoida lapsina jonkun toisen visioita.
Lapsena vanhempani uskoivat, että minä olin musikaalisesti lahjakas.
He sanoivat: "Johnny, haluamme ..."
Siinä olen minä 6-vuotiaana pianon ääressä, yritän soittaa.
Kuukautta myöhemmin saan pianotunteja opettajalta, joka -
tiesi, että en ole lahjakas. Itsekin tiesin, etten ole lahjakas.
Mutta vanhempani uskoivat muuta. Viisi vuotta harjoittelin pianolla.
Elin heidän unelmaansa. Alamme unelmoinnin toisten unelmilla.
Monikin elää vanhempanakin toisten unelmia, -
koska se on paljon mukavampaa.
Opetus on, että jos en elä omaa unelmaani, annan periksi helpommin.
Mikään ei pidätä minua unelmassa.
Jos vuokraa auton, sitä ei pese eikä vahaa.
Kukaan ei pese tai vahaa vuokrakärryä.
Auto on törkyinen ja bensa lopussa. Et välitä, koska auto ei ole sinun.
Omaansa kohtelee ihan toisin.
Kun unelma on omani, sitoudun siihen eri tavalla.
Bisneskielellä sanoen, panen rahani likoon.
Koska se on minun unelmani, ei ole enää tekosyitä.
Se, joka esittää tekosyitä, ei omista unelmaa.
Unelman omistajan täytyy kysellä: "Mikä meni pieleen? Mitä opin?"
Koska luovuttaa ei voi.
"Tekosyy" ei kuulu unelman omistajan sanakirjaan.
Yksi asia on varma: -
Jos ihminen ei kehitä itseään, kukaan muukaan ei tee sitä.
- Ja kuka panostaisi sinuun, ellet sinä itse?
Hellittämättömyys tarkoittaa määrätietoista ponnistelua.
Edesmennyt Lester Sumrall sanoi kirjassaan -
jotain hyvin vaikuttavaa:
"Kristitty tarvitsee sotilaan asenteen."
Hän ei tarkoittanut tappajan asennetta.
Hän sanoi: "Pää pystyyn ja menoksi!
Ryhdistäydy ja katso ihmisiä silmiin!
Kätellessäsi kättele kunnolla!"
"Kun rukoilet, tarkoita mitä rukoilet!"
"Kun rakastat, tarkoita sitä!"
Pitää toimia aktiivisesti.
Ei tämmöistä.
"Toivottavasti selviän tästä päivästä jotenkin."
"Jeesus, jos vastaat tähän yhteen pyyntöön lupaan, etten vaivaa enää."
Eipä ole tyylini tuo vaan: "Jumala, tänään kyselen kaikkea!"
Sotilaan asenne tarkoittaa sinnikästä eteenpäin pyrkimistä.
Saarnaajat ovat kertoneet, että vielä yli 80-vuotiaana -
Lester sai heidät uuvuuksiin asti pitkillä puheilla -
ja jopa yöhön jatkuneilla kokouksilla.
He olivat ihan ...
Kun asenne ja mieli ovat kohdallaan, -
se kasvattaa fyysistäkin energiaa.
Saan kyllä energiaa myös kuntoni hoidosta, mutta -
olen tosiaan innostunut tästä!
Joku ehkä ajattelee: "Joo, olisin minäkin, jos olisi -
samanlainen palvelutehtävä." Pötyä!
Tässä on paljon työtä ja vastuuta.
Jos yritän vaikka käydä kahvilassa kuten muutkin, -
löydän kohta naamani lehden kannesta.
Hommassa on etuja, mutta myös vastuuta. Siksi en luovuta.
Paljon asioita pitää hoitaa, kun en opeta.
Siksi en lopeta, enkä voi luovuttaa.
Rakastan Raamatun ihmisiä.
Halvatun miehen Jeesuksen luokse toimittaneet ihmiset ovat ihania.
Luuk. 5:18-20.
He purkivat osan kattoa saadakseen kaverinsa alas.
Moniko sellaiseen olisi ruvennut? Moniko olisi todennut: -
"Paikka on täysi, ei voi mitään."
Pidän Sakkeuksestakin. Vähän rampa, lyhyt kaveri.
Luuk. 19.
Jeesus oli tulossa, ja kaikki muut näkivät hänet, mutta ei Sakkeus!
Hän olisi voinut todeta: "Pah! Pieleen meni taas."
"Jos vain olisin vähän pitempi ..."
Lyönpä vetoa, että Jumala on väsynyt kuuntelemaan tällaista: -
"Jos vain minulla olisi ollut ..."
Mennyt on mennyttä.
Pitää katsoa, mitä resursseja on, ja mennä sillä.
Minulla ei paljon muuta ollut kuin päättäväisyyttä!
Monikaan ei varmaan usko, -
millainen voiman lähde päättäväisyys on.
Eikä kukaan toinen ihminen voi tehdä sitä puolestasi.
Ihmisen itse on tehtävä se päätös, joka tähän liittyy, -
vaikka keskellä yötä itkien:
"Ja minähän en periksi anna!"
"En anna periksi saadakseni intiimin, intohimoisen, -
henkilökohtaisen ja syvän suhteen Jumalan kanssa!"
"En anna periksi, koska haluan olla juuri sitä, mitä Kristus haluaa!"
"En luovu lapsistani enkä läheisistäni!"
Jonkun pitää rukoilla heidän puolestaan -
ja uskoa, että Jumala voi!
Pidän myös sokeasta Bartimeuksesta.
Mark. 10:46-52.
Jeesuksen ollessa menossa siitä hän tiesi, että oli hänen hetkensä.
Hän ei halunnut hukata sitä. Hän siis huusi: -
"Jeesus, Daavidin poika, armahda minua!"
Hän huusi.
Halusi varmistaa, että Jeesus kuuli.
Moni ihminen hukkaa mahdollisuutensa.
He eivät tartu siihen.
Kaikki hänen ympärillään hyssyttelivät: "Ole hiljaa!"
Ja hän huusi vain sitä kovemmin!
Moni on yrittänyt sulkea minun suuni.
Nyt heillä lienee ollut rankkaa, kun minua ei ole näkynyt telkussa.
"Pää kiinni, Joyce, sinä olet nainen."
"Et voi tehdä niin, kukaan ei ole tehnyt, ei tässä seurakunnassa."
No, sitten menen toiseen seurakuntaan.
Palvelen Jumalaa, en jotain yksittäistä seurakuntaa!
Bartimeus huusi yhä kovempaa. Jeesus kysyi: "Mitä haluat?"
"Että saisin näköni."
Hän vain käveli Jeesuksen luo. Mies, joka ei voinut nähdä.
Hän olisi voinut sanoa: "En pysty, voisin kaatua ja osua johonkin."
Hän vain nousi seisomaan ja alkoi kävellä.
Ja sai näkönsä.
Ehkä joillekin teistä läpimurron saaminen vaatii liikkeelle lähdön.
Parantumistakaan ei tapahdu, jos vain istuu ja odottaa parantumista.
Pitää sitoutua toisen tuskaan.
Ole palvelija. Sitoudu. Liity joukkoon. Mene raamattutunnille.
Hanki uskovia ystäviä.
Monikin epäonnistuu juuri siksi, etteivät he ole hellittämättömiä.
Todellinen kristillisyys on hellittämättömiä varten.
Elämää tulee elää kiihkeästi. Miksi? Palkkapäivä on tulossa!
Ilman uskoa ei voi miellyttää Jumalaa.
Pitää olla hellittämätön uskossa.
Hänen luokseen tulevien pitää uskoa, että Hän on.
Ja että Hän maksaa palkan niille, -
jotka uutterasti etsivät Häntä. Periksi ei pidä antaa.
Siitä vaan jalkaa toisen eteen, vaikka Häntä ei näe.
Vaikka hommassa ei näytä olevan mitään mieltä.
Vaikka se kestäisi 20 vuotta.
Pitää vain edetä askel kerrallaan.
Ja yhtäkkiä näkeekin valon! Siinä palkinto on!
Palkkapäivä on tulossa!
Nouskaapa sitten.
Rakas Jumala. Olen nyt tehnyt sen, mitä ymmärrykseni mukaan pitää.
Lapsi on nyt synnytetty.
Isä, Jeesuksen nimessä, rukoilen, että he eivät unohda -
Henkeä, joka heissä on ja jolle he kuuluvat.
Rukoilen, että he muistaisivat, -
että ei koskaan saa antaa periksi.
Profetoin hellittämättömyyden Hengen yllenne, -
uuden päättäväisyyden Hengen.
Ja muistutan vielä, että palkan maksun päivä tulee!
Jeesuksen nimessä.
Toivon, että vastasimme tärkeisiin kysymyksiin ja joku voi sanoa:
"Olin luovuttamaisillani, mutta kuultuani opetustasi tänään -
en aiokaan luovuttaa."
En häpeä Jumalan Sanaa, koska se on ainut asia, -
joka pitää vahvana ja muuttaa elämän.
Seuraavassa vähän materiaalia. Kirjani "Never give up!" ja -
John Maxwellin "Put your dream to the test".
Lue Johnin kirjaa aamulla ja minun illalla tai päinvastoin.
Yhdessä ne sytyttävät, -
piristävät ja innostavat. Ole kaikkea mitä Jumala haluaa!
On aika surullista, miten maailmassa on paljon -
uneliaisuutta, laiskuutta ja viivyttelyä, kaikkia tekosyitä.
Uskon Jumalan suuren lahjan Jeesuksessa Kristuksessa olevan, -
että teemme aina parhaamme siinä, mitä Hän haluaa tehtävän.
Seuraavaksi vähän tietoa siitä, miten tilata nämä kirjat.
Seuraavalla kerralla jatkamme aiheesta "Älä anna periksi".
- Joyce Meyerillä on ajaton sanoma.
- Tämä todella rohkaisi.
- Ymmärsin, että Jumala ei anna periksi, siis miksi minäkään?
- Älä anna periksi!
Hanki kirja itsellesi nyt. Lisäksi saat John Maxwellin kirjan -
"Put your dream to the test". Tilaustietoja ruudussa.
Käy osoitteessa www.theloverevolution.com
Rakastan Jumalaa. Herään aamuisin ...
Oletko jumissa? Kun olet jumissa, olet tiellä ulos.
Ajasta aikaan ... - Minua isompi juttu ...
Joycen podcastit www.joycemeyer.org
Suomennos: Jukka Kinnunen