Joyce Meyers vänner och partner har finansierat följande program.
GLÄDJE I VARDAGEN Uthållighet 1/3
Bibeln säger att du kan göra allt i Kristus -
men din del är att välja att inte ge upp.
Vi ska lära er idag hur man är obeveklig.
GLÄDJE I VARDAGEN
Jag har några andliga mål -
när det gäller min relation till Gud -
som jag vill ha och har velat ha länge.
Fortfarande har det inte hänt -
och så här säger jag till Gud: "Jag tänker inte tiga."
Det är lika bra Han ger mig det här för jag tänker inte vara tyst.
Om vem som helst kan få tag på det här, så kan jag det också.
Jag tänker inte ge upp!
Jag vill att ni har den attityden: -
"Om de kan få det så kan jag det också."
Jag säger er att ni kan få varje löfte i Guds Ord -
men ni måste vara ståndaktiga.
"Jag bad någon be för mig."
Har du gjort din del?
De två saker jag studerar mer än något annat är: -
Att vandra i Guds närvaro och -
vandra i fortsatt gemenskap med Gud -
och att vandra i kärlek.
Vill du ha någonting måste du studera de ämnena.
Om du är en småaktig kristen behöver du inte studera framgång.
Du behöver begrava dig själv i Andens frukt och vara Kristuslik -
och du behöver lära dig och lära dig -
och meditera på det och fortsätta meditera på det -
tills det blir ett rättfärdighetens träd på din insida.
Du måste göra din del. Vara obeveklig!
Jag kommer aldrig att glömma flickan -
som kom fram till altaret i slutet på en gudstjänst jag hade.
Jag var i en kyrka med flera hundra personer och hon kom längst fram -
och satte händerna på höfterna och sa: "Jag vill ha pengarna tillbaka!"
"Vad talar du om?" Hon sa: "Hör du!
Jag har hållit på med den här grejen i två veckor -
och ingenting har förändrats i mina omständigheter!
Jag vill ha pengarna tillbaka!"
Jag försökte att inte skratta henne rakt i ansiktet.
Jag har hållit på med det här varje dag i 32 år!
Jag blev född på nytt när jag var nio -
men det blev inte på allvar med Gud förrän 1976.
Kanske du är här som inte tagit Gud på allvar ännu.
Du kanske tror att kristendom är att gå fram till förbön -
och gå till kyrkan varje söndag. Det är mycket mer än det!
Det här är ett åtagande på livstid. Det kräver allt du har -
om du vill gå den smala vägen som leder till livet. Amen!
Jag förundras alltid över vad skillnaden är mellan människor -
som kan ha ett ganska litet problem och så ge upp och avfalla.
Medan människor som möter otroliga problem fortsätter stå starka med Gud.
Vad är skillnaden?
Det är något på insidan det är något djupt nere i dem.
Det är den saken vi försöker tala om denna helg.
Det är ett beslut endast du kan göra för dig själv.
Du kan inte tycka synd om dig själv -
och samtidigt vara beslutsam. Det fungerar inte!
Du måste sluta tycka synd om dig själv när livet inte går din väg.
Det här säger jag för att jag älskar dig, och förstår dig. Det gör jag!
Det hjälper dig inte att tycka synd om dig själv -
men det gör det om du är beslutsam.
Du måste vara beslutsam!
Efter att jag tagit emot Kristus när jag var nio år, kände jag -
något förändrades. Jag insåg det inte -
men jag blev mer beslutsam. "Jag ska klara det här."
Jag kommer ihåg och tänker på det ibland.
Jag kommer ihåg huset vi bodde i. Sovrummet.
Det fanns ingen luftkonditionering på den tiden -
men en fönsterfläkt så vi sov med öppet fönster.
Jag tycker det är lite roligt, därför mitt klädskåp var så här brett.
Jag hade fem olika klädesplagg som jag roterade varje dag.
Det är förunderligt vad vi tror oss behöva för att vara lyckliga -
jämfört med vad vi hade och ändå var nöjda.
Så jag minns mitt sovrum och mig som ligger i sängen och tänker.
Det var starkt inom mig. "En dag ska jag göra något stort."
En dag!
Varje gång min pappa sa att jag aldrig skulle duga till något -
grät jag säkert och kände mig dålig, men -
när jag lade mig till sängs och det var endast jag och Gud -
sa jag: "En dag ska jag komma härifrån."
Det fanns felaktiga löften jag gjorde till mig själv -
då jag sa att: "Ingen ska någonsin säga till mig vad jag ska göra."
Jag fick bryta det löftet.
Det fungerade inte så bra när jag lärde mig om ödmjukhet.
"Ingen ska få skada mig igen." Fungerade inte heller.
"Jag ska inte lita på någon igen." Fungerade inte heller.
Jag kommer ihåg att jag tänkte: "En dag ska jag göra något stort."
Du säger: "Det var bara för att du hade en kallelse" -
men alla kan göra något stort!
Alla kan göra något stort!
Att sjunga som Darleen eller predika som jag gör -
är inte ens att börja skrapa på ytan av det stora Gud har för dig.
Jag har barn som uppfostrar underbara ungar.
Det tycker jag är en stor sak.
Jag tycker att vara en bra förälder i vår värld är en stor sak.
För du måste jobba med det.
Vad du än gör måste du göra med med en anda av "förträfflighet".
Du ska göra det det största och härligaste du någonsin kan.
För det är det enda som är välkommet för Gud.
Min goda vän John Maxwell -
vet hur man inspirerar människor att göra stora saker.
Jag är glad att ha honom här idag -
när vi ska förstå hur du ska nå de drömmar du har.
Tack John för att du är tillbaka. - Det är bara roligt. Älskar det.
En av de saker som bekymrar människor är...
Jag tror att misslyckande är en del av varje framgång.
Då menar jag: Du vet att även ett barn som lär sig gå -
kliver inte bara ut ur sin spjälsäng och börjar gå. De faller hela tiden.
Hur är det med människor som tittar idag som haft misslyckanden?
Vad är ditt råd hur de ska släppa dem -
och fortsätta med Guds drömmar för sitt liv?
Först: Alla misslyckas!
När vi är i misslyckandet -
ser jag hur människor sjunker ner i självömkan -
som om de var de enda som misslyckats. "Varför jag?"
Alla har misslyckats.
För mig är det som en "andlig gåva", men skillnaden är -
mellan att säga: "Jag har misslyckats." och -
"Jag är misslyckad." När vi blandar ihop dem -
får vi verkligen problem. Varje gång jag kommer till korta -
med det jag ville uppnå och det känns som jag är misslyckad -
förpassas jag mycket snabbt till skamvrån -
och låter i själva verket livet passera på ett passivt sätt.
Jag säger ofta: "Misslyckandet orsakar inte problemet.
Det är hur vi ser på det." Framifrån eller bakifrån.
Jag har två val.
När man misslyckas har man två val.
Att lära sig något av det, eller avvisa det.
Om vi avvisa det lär vi oss aldrig.
Om jag flyr varje gång jag felar byter scen...
Om jag lämnar mitt misslyckande ser jag det aldrig tillräckligt länge -
för att lära mig av det. Men gör jag det behöver jag inte fly.
Några av mina största erfarenheter är från egna misslyckanden.
Jag behövde inte lämna dem.
Jag erkände snabbt att jag inte gjort mitt bästa utan kunde gjort bättre.
Men det här lärde jag mig och det här hjälpte mig.
Jag insåg också att vi -
imponerar på människor när vi lyckas -
men vi påverkar dem med vårt misslyckande -
och när vi är trygga nog i oss själva att säga: "Jag har misslyckats.
Så här hjälpte Gud mig och så jobbade jag mig ur den här röran."
En stor uppmuntran för folk -
som sitter där och har resignerat p.g.a. sina misslyckanden.
- Det håller jag verkligen med om och vill betona.
Många människor är så osäkra på sig själva -
att det gör att de har problem med att säga: "Jag gjorde fel.
Eller gjorde ett misstag men är inte ett misslyckande."
Jag vill understryka att -
jag tror att de mest kraftfulla, befriande -
orden i världen är: "Jag hade fel."
- Absolut och vet du vad -
jag hade fel! - Ja just det.
Jag är ledsen för det! - Ja.
Så många gånger säger människor: "Ursäkta!"
Det är som om de säger: "Något hände.
Vet inte om jag var inblandad men 'Ursäkta!'"
- Ibland med en attityd som "Sorry då!"
- Och då ber man inte om ursäkt. Man menar något annat.
Jag håller med och tror det kommer till en punkt när vi tar ansvar -
för vilka vi är och vad som händer -
och det är så underbart när vi är trygga nog i Herren -
att inse att vi kommer till korta och misslyckas -
men Han älskar oss villkorslöst -
och i den tryggheten kan vi dela med andra -
så att de kan bli hjälpta och stärkta.
- Hundratusentals skilsmässor har skett därför att -
ingen var man eller kvinna nog för att säga: "Jag hade fel."
- Absolut! Och du vet lika väl som jag Joyce, vad som händer då -
när vi inte tar ansvar för det -
så leder det till mer oansvarighet och in på en väg -
där vi hela tiden söker någon att skylla på eller ursäkta sig för.
När vi talade om problemet med att ge upp -
tror jag att en orsak till att vi ger upp är -
- det har jag skrivit om i min bok. Frågor man ställer sig. Om ägande.
Är det verkligen min dröm? - Min dröm, ja.
Det kan vara någon annans. - Som mina föräldrars. För mig.
Vi börjar alltid med att drömma någon annans dröm. Som barn. -
Jag kommer ihåg, Joyce -
när mina föräldrar trodde jag var musikalisk då jag var sex år.
Jag skulle ta pianolektioner eftersom jag var musikalisk.
Så där var jag, sex år. Jag spelar piano. Försöker.
En månad efter att jag tog pianolektioner...
Min pianolärare visste att jag inte var begåvad -
och efter första uppförandet visste jag det. Alla förstod det utom föräldrarna.
Jag kommer ihåg fem års spelande. Övande.
Jag var inte bra på det. Blir det aldrig -
Men jag levde deras dröm. Vi börjar faktiskt drömma -
genom att leva någon annans dröm -
och en del blir bekväma med det -
de lever någon make/makas eller väns. Eller hur?
De lever inte sin dröm. Och gör jag inte det -
kommer jag att ge upp den. Inget håller mig kvar.
Det är som kraft och energi.
Om du hyr en bil tvättar och vaxar du den inte -
du tar inte en hyrbil och säger att du gjort den så fin.
När tvättade du en hyrd bil sist?
Du lämnar tillbaka den utan bensin -
smutsar ner den och bryr dig inte. Inte din bil.
Men om den är det tänker du annorlunda.
Jag insåg att när jag äger drömmen som min -
vill jag satsa på mig själv.
Som i affärslivet har jag en insats på spel.
Och om det är min dröm, då finns det inga ursäkter längre.
När jag hör en person ursäkta sig äger de inte sin dröm.
För när det är din dröm urskuldar du dig inte.
När det inte går bra så istället för att urskulda dig -
säger du: "Vad gick fel? Vad kan jag lära mig, vad bör jag göra?"
Att fly är inte ett alternativ.
Bortförklaringar finns inte i ditt ordförråd -
om du äger din dröm.
- Ingen är så intresserad av att utveckla din potential -
som du bör vara. Är inte du intresserad -
kommer det aldrig att ske.
- Varför skulle någon annan satsa på dig -
om du inte är villig att satsa på dig själv?
Obeveklig betyder att inte ge vika i fasthet, intensitet, styrka eller tempo.
Lester Sumrall, en stor gudsman, nu hos Herren -
skrev något som imponerat på mig -
han sa att kristna måste leva med ett "stridbart sinnelag".
Då menade han inte ett elakt sinnelag.
Han sa att när du går ska du ha huvudet högt -
var rak i ryggen, se människor i ögonen när du talar med dem -
skaka hand med ett bestämt grepp!
Bed som om du menar vad du ber!
När du älska gör det som om du menar det!
Du lever med ett offensivt sinnelag, var vad han sa.
Inte så här!
"Hoppas jag klarar hela dagen."
"Jesus, om du bara svarar på denna bön -
lovar jag att inte be dig om något annat."
Det där är inte jag -
jag säger: "Gud, var beredd för jag tänker be dig om allt möjligt."
Stridbart betyder utmanande och aktivt.
Jag känner predikanter som haft honom i sin kyrka -
som sa att han i åttioårsåldern kunde trötta ut dem.
Han var ute och handlade och vara runt överallt.
Och så höll han möten på kvällarna. De var helt....
Jag tror att när du har en utmanande attityd och rätt tankesätt -
ökar det även din fysiska energi.
En sak som gör att jag har denna energi i min ålder är...
Ja, jag tar hand om mig själv, men jag är entusiastisk över vad jag gör!
Någon av er tänker: "Om jag hade din tjänst skulle jag också vara det!"
Men det skulle du inte!
För det här är mycket jobb och ansvar.
Jag är inte bara den som står uppe här -
utan också går på kaffe och ser mitt ansikte på löpsedeln!
Det finns den privilegierade sidan men också den ansvarsfulla -
den kan jag inte åsidosätta.
Det är en massa som händer när jag inte är på podiet.
Det är då jag inte kan sluta. Eller ge upp.
Jag älskar så många människor i Bibeln.
Männen som tog sin vän till huset där Jesus var (Luk 5:18-20) -
där de inte kunde komma in därför att det var överfullt.
Jag älskar att de klättrade upp på taket och sänkte ner honom.
Jag undrar hur många som skulle göra det.
Undrar hur många som skulle tänka: -
"Det är fullt och vi kommer inte in."
Och jag älskar Sackeus -
som tyckte sig ha ett handikapp bara för att han var lite kort. (Luk 19)
Jesus kom och alla kunde se honom utom han -
för han var för kort.
Han kunde bara ha sagt: "Otur också.
Nu missade jag det igen. Om jag bara varit längre."
Jag gissar att Gud är trött på att lyssna på oss.
"Om jag bara hade det och det. Vore det eller det. Inte vore det eller det."
Vad som har varit har varit kan du inte göra något åt.
Se vad du har kvar och börja göra något med det.
Jag hade inte mycket själv, men jag var beslutsam.
Jag tror du inte riktigt förstår -
vilket kraftverk beslutsamhet är.
Och att ingen kan göra den delen för dig -
du måste göra det här själv -
du måste hitta den plats och tid inom dig, där du -
med tårar i rinnande och varje känsla vill att du ger upp -
då säger du: "Jag ger inte upp!"
"Jag ger inte upp när det gäller att få en intim, passionerad -
personlig, djup relation med Gud.
Jag ger inte upp att vara allt det Kristus vill jag ska vara.
Eller allt Han vill jag ska ha.
Inte när det gäller mina barn eller mina nära och kära eller barnbarn.
Jag ger inte upp när det gäller människor jag älskar.
Någon måste vara där för att be och tro på Gud för dem.
Sedan älskar jag den blinde Bartimeus.
Han hörde att Jesus passerade och visste det var hans ögonblick.
Han ville inte missa det.
Han började att ropa: "Jesus, Davids son, förbarma dig över mig!"
Han ropade!
Han ville vara säker på att Jesus hörde honom.
Jag tror många missar sitt tillfälle.
De utnyttjar inte sitt tillfälle.
Alla runt omkring honom sa: "Håll tyst!"
De sa åt honom att tiga -
och jag älska vad Bibeln säger: "Men han ropade ännu högre."
Många har försökt tysta mig.
Jag hoppas jag inte missförstås men nu har de troligen -
problem med att se på TV på morgonen, utan att se mig.
"Håll tyst Joyce, så kan du inte göra. Du är en kvinna!"
"Så har ingen gjort tidigare i vårt samfund."
Kanske jag ska tillhöra ett annat samfund?
Jag tjänar Gud och inget samfund!
Han ropade ännu högre och Jesus frågade:" Vad vill du?"
"Bara jag kunde få min syn igen."
Jesus sa något intressant.
Han sa att han skulle stå upp och göra något. Mannen kunde inte se.
Tänk om han bara sagt: "Det kan jag inte. Jag kanske faller."
"Jag kanske stöter emot något."
Men han bara stod upp och började gå -
och han fick sin syn.
Kanske någon är med om sitt genombrott om ni bara börjar gå?
Du blir inte helad bara genom att sitta där.
Jag säger alltid: "Bli berörd av någon annans smärta!"
Var en tjänare! Var delaktig! Var med i en cellgrupp!
Delta i bibelstudier! Skaffa goda, gudfruktiga vänner!
Jag tror många har misslyckats enbart därför -
att de inte är obevekliga!
Verklig kristendom är för dem som är beredda att vara obevekliga.
Jag vill att du börjar leva med ett utmanande sinnelag.
Vet du varför? Lönen är på väg!
"Men utan tro är det omöjligt att behaga Gud." (Hebr. 11:6)
Var obeveklig när det gäller att stå kvar i tron!
"För den som kommer till Gud måste tro att han finns -
och att han lönar dem -
som (uthålligt) söker honom."
Om du bara inte ger upp -
och sätter den ena foten framför den andra -
även när du inte ser var du går -
eller det känns som det inte hjälper eller har någon betydelse -
eller tar tjugo år längre än trodde.
Då går du bara framåt med den ena foten framför den andra.
Jag ska säga dig vad som kommer att ske.
Plötsligt kommer du in i din belöning.
Kom igen! Belöningen kommer!
Stå upp!
Okej, käre Gud. Jag tror jag gjort allt jag kunnat nu.
Jag har fött barnet!
Fader, jag ber för denna samling -
i Jesu namn, att de inte ska glömma -
den Ande de har i sig och vem de tillhör.
Och jag ber Herre att de ska komma ihåg -
att av allt de kan göra, så finns det en sak de inte kan. Det är att ge upp!
Jag profeterar en obeveklig ande över er!
En ny ande av beslutsamhet!
Jag påminner er om att belöningen är på väg!
I Jesu namn!
Jag hoppas vi besvarat några av dina frågor -
och att något har berört dig på insidan -
och säger: "Jag var på väg att ge upp -
men efter att ha hört detta idag, ger jag inte upp!"
Som alltid gör vi det här varje dag -
och jag ber inte om ursäkt för det därför Guds Ord är det enda -
som håller dig stark och slutligen förändra ditt liv.
Vi erbjuder alltså ett paket med min bok "Never Give Up!" (Ge aldrig upp!)-
John Maxwells bok "Put your Dream to the Test". (Pröva din dröm)
Du kan alltså t.ex. läsa min bok på morgonen och Johns på kvällen -
om du lägger ihop de två får du en liten gnista -
och lite entusiasm och beslutsamhet.
Arbeta dig igenom och var allt Gud vill du ska vara!
Det är patetiskt med misslyckandena och lättjan -
och världens svepskäl. Ursäkterna och beskyllningarna.
Jag tror verkligen att vi för Guds skull -
och för den stora gåva Han gav oss i Jesus Kristus -
måste vi alla göra vårt allra bästa -
för att bli det Han vill att vi ska vara.
I rutan finns information för att beställa böckerna. Vi älskar dig!
Vi ses igen för bra undervisning om hur aldrig ska ge upp.
Ge aldrig upp!
Den hjälpte och uppmuntrade mig.
När jag läste boken förstod jag att Gud aldrig ger upp med oss -
varför ska då jag göra det själv? - Ge aldrig, aldrig upp!
Beställ din bok idag och då du gör det -
skickar vi dig också John Maxwells bok.
Så kontakta oss genom att använda informationen på skärmen eller -
gå in på: www.joycemeyer.org
Besök: Theloverevolution.com och förändra din värld!
Programmet betalades av vänner och -
partners till Joyce Meyers förkunnartjänst.
Översättning: Himlen TV7