o
Tiesitkö, että tunteet ja ajatukset ovat yhteydessä toisiinsa?
Tänään opimme miten valita ajatuksemme, sillä tunteemme, -
ja tekomme pohjautuvat niistä.
ILOA ARKEEN
Opetin hiljattain anteeksiantamisesta. Otsikkona oli:
Puhuin vanhemmasta veljestä Tuhlaajapoika-kertomuksessa.
Kun tuhlaajapoika palasi kotiin, isä halusi heti järjestää pidot.
Jumala pitää juhlista. Aina jos on jokin syy, Hän järjestää pidot.
Vanhemmalla veljellä oli huono asenne. Hän kadehti nuorempaa -
veljeään eikä heidän välinsä olleet kunnossa.
Vanhempi veli oli työnarkomaani eikä sietänyt ilonpitoa.
Minäkin olin sen tyylinen ihminen.
Pelkästään juhlista kuuleminen suututti minut.
Jos olin keittiössä ja murehdin laskujamme, ja Dave ja -
lapset olivat iloisina toisessa huoneessa, niin suutuin.
He iloitsivat elämästään, kun itse koitin ratkoa ongelmiamme!
Tokaisin Davelle: "Kuinka voit vain istua siinä ja pitää hauskaa?
Tee jotakin!" Hän kysyi: "Mitä haluat minun tekevän?
Näethän, että meillä on enemmän laskuja kuin rahaa.
Jumalan on tehtävä jotakin.
Olemme antaneet kymmenykset ja rukoilemme asian puolesta ja -
joka kuukausi Jumala on auttanut, joten miksi kidutat itseäsi?
Tule tänne kanssamme viettämään mukavaa aikaa."
En taatusti aikonut mennä juhliin!
Isä siis päätti järjestää pidot. Kun Jumala järjestää juhlan, -
Hän pitää sen huolimatta siitä tuletko sinä paikalle.
Kun vanhempi veli kuuli juhlasta, hän suuttui välittömästi.
"Mitä tämä kaikki on olevinaan?"
Hän sai kuulla, että hänen veljensä oli palannut kotiin.
Isä oli lahjoittanut sormuksen, sandaalit ja myös -
teurastanut vasikan ruoaksi. "Järjestämme juhlan!"
Raamattu kertoo, että vanhempi veli päätti olla menemättä sisään.
Isä kuitenkin aneli: "Tule peremmälle!"
Koen ikään kuin Jumala pyytäisi tänään: "Unohtakaa kaikki se, -
mikä saa olonne kurjaksi. Järjestän pidot! Tulkaa sisään!"
Vaikka isä aneli, poika ei suostunut tulemaan.
Mielestäni annamme joskus heidän, jotka kieltäytyvät juhlista -
myös estää meitä menemästä juhlille.
Niin en enää toimi, vaan lähden juhlille!
Aion toden teolla juhlia!
Sitä Dave teki, ja se suututti suuresti.
Onnettomat ihmisethän eivät pidä iloisista ihmisistä.
Ja eräs asia, jonka Dave teki ja joka melkein sai minut sekoamaan -
oli, ettei hän sallinut minun vaikuttaa onnellisuuteensa.
Hän ei sallinut, että tekisin hänestä onnettoman.
Hän ymmärsi mitä kemut olivat, minä puolestaan en.
Hän oli juhlilla, mutta itse olin ulkopuolella. "En tule juhlimaan!"
Tiedättekö, lopulta nähtyäni hänen toistuvaa elämäntapaansa...
Ei CD-kokoelmasi tee vaikutusta perheenjäseniisi.
He tarvitsevat pysyvän todistuksen.
Ei niin, että silloin tällöin käyt- täytyy mukavasti 5 minuutin ajan.
Tarvitaan pysyvä todistus.
Levollinen ilo, jossa voit sanoa: "Olen iloinen Herrassa."
"Olen iloinen Herrassa."
Sanotte: "Joyce, eikö sinun pitänyt opettaa päämäärästä?
Olen ymmälläni päämääräni suhteen. Mitä minun tulisi tehdä elämälläni?"
No, Psalmi 100 sanoo: "Palvelkaa Herraa ilolla."
Aloitetaan siitä.
Moni palvelutyössä oleva ei edelleenkään ole iloinen.
Tiedän monia synkkiä saarnaajia.
Viime viikolla puhuin Tennesseessä 7000:lle -
kristilliselle työntekijälle ja Jumala kehoitti kysymään:
"Pidättekö työstänne?"
"Nautitteko siitä?"
Monet tekevät Jumalalle asioita, mistä eivät edes pidä.
Kyse on asenteestamme työhömme.
Haluan teidän tietävän, että itse pidän työstäni. Rakastan sitä.
Maltan tuskin odottaa, että aamuisin saan viettää aikaa Jumalan kanssa.
Pidän elämästäni, sanon niin jatkuvasti.
Tietäisittepä kuinka suuri muutos oli, -
sillä aiemmin kammoksuin uuteen aamuun nousemista.
Halusin vain päästä jo nukkumaan ja jälleen nousemaan ylös.
Et tule onnelliseksi ennen kuin päätät olla onnellinen.
Eli ennen kaikkea, palvele Jumalaa ilolla.
Voinko kertoa jotakin, jota ette ehkä tiedä?
Kaikki olosuhteenne - ei paholainen halua tavaroitanne.
Ei hän niistä välitä, vaan hän haluaa viedä ilonne.
Ei hän välitä pesukoneestanne, jääkaapistanne, -
ilmastointilaitteestanne, autostan- ne eikä edes avioliitostanne.
Hän haluaa viedä ilonne. Ei hän välitä rahoistanne, -
vaan ilostanne, sillä jos teillä ei ole iloa, teillä ei ole voimaa.
Ilman iloa ette kanna todistusta.
"Mutta minusta tuntuu..." Kerron syyn tuntemuksillenne.
Se johtuu ajattelutavastanne.
Jos on positiivisia ajatuksia, silloin ei voi olla masentunut.
Eikä myöskään lannistunut.
Eikä myöskään koe itsesääliä, jos ajattelee positiivisesti.
Kaikki voitte valita omat ajatuksenne mikäli vain tahdotte.
Ei tarvitse ajatella sitä, mitä paholainen mieleen syöttää.
Pystytte valitsemaan omat ajatuksenne.
"No, ajatukseni kulkevat monestikin viemäriä kohti."
Silloin puhuttelen itseäni: "Joyce, heitä huonot ajatukset pois, -
olet jo liian kauan ollut menemättä juhlille."
Jotkut teistä olette päättäneet olla menemättä juhliin, -
ja olette vihaisia ihmisille, jotka ovat juhlimassa.
Aviomieheni ei sallinut, että vien hänet pois juhlista, -
melkein tulin hulluksi.
Lopulta tuo elämänasenne herätti minut: "Mitä oikein teen?"
Olin koko ajan huolestunut ja kuohuksissa.
Terveysongelmani johtuivat stressistäni.
Davella puolestaan oli alituiset juhlat.
Jos ette päätä muuta nyt konferenssin aikana, voisitteko -
päättää, että todella menette niille juhlille?
Ymmärrättekö sanomaani tänään? Jumala järjestää pidot!
Juhlat jatkuvat joka päivä.
Voitte mennä tai olla menemättä.
Jos silti päätätte mennä, -
ei kestä pitkään, kunnes toisetkin tahtovat tulla mukaan.
Auttaako sanomani ketään vai jaarittelenko?
Koen ihan poltteen vatsassani, minun on sanottava: Älkää antako -
olosuhteiden, paholaisen tai muiden ihmisten hallita asennettanne.
Itse päätätte asenteenne!
Älkää antako minkään ulkopuolisen hallita asennettanne!
Passiivisuus on sitä, eikä Jumala tahdo meidän olevan passiivisia -
vaan aktiivisia.
Meidän tulee tehdä päätökset, ja toimia Jumalan Sanan mukaan.
Ei vain odotella passiivisina.
"Mitä teet?" - "No olen niin ymmälläni Jumalan tahdosta.
30 vuotta olen yrittänyt ratkaista Jumalan tahdon elämäni suhteen.
En tiedä mikä elämäni tarkoitus on ja koen itseni niin tarpeettomaksi."
Tuollaiseen olen kyllästynyt.
Kävin itse sen lävitse ja tiedän monia, joilla on ollut samoin.
Monet kristityt eivät ole tehneet yhtään mitään sen vuoksi, -
etteivät keksi mitä heidän tulisi tehdä.
Miksi rakastava Jumala kutsuisi meidät johonkin tehtävään, -
eikä sitten kertoisi mikä tuo tehtävä on?
Anteeksi, mutta en usko Jumalan olevan sellainen.
"Miksi sitten olen ymmälläni?"
Koska et elä sydäntäsi kuunnellen.
Kuulin kertomuksen miehestä, joka oli ollut saarnaajana -
koko elämänsä ajan. Hän tiesi olevansa pastori.
Joskus tiedämme mielen tasolla asioita ja kun Jumala yrittää -
muuttaa meitä, emme suostu, sillä tiedämmehän mitä olemme.
Yksi vaikeimpia asioita on muuttaa jotakin, mitä on tehnyt -
jo kauan. Asia saattaa toki vielä toimia, mutta se ei tunnu -
olevan enää sinua varten.
Tämä on Jumalan tapa kertoa, että on muutoksen aika.
Tietty asia loppuu ja aloitetaan tekemään jotakin muuta.
Päästetään irti jostakin ja astutaan johonkin uuteen, -
josta ei ehkä olla ihan varmoja.
"Tuota kaikkeako se tarkoittaa?"
Se miksi pelkäämme muutosta ja koemme, että meitä vedetään -
eri suuntiin johtuu siitä, -
että pidämme kiinni tästä, vaikka olemmekin jo täynnä sitä.
Emme ole iloinneet siitä sataan vuoteen, -
mutta pidämmepä kuitenkin kiinni siitä. Aistimme silti...
Jumala pitää tämän poissa, ettei voi tietää mitä se on, -
ennen kuin ensin päästää irti toisesta.
Pelkäämme päästää irti tästä toisesta, vaikka emme pidä siitä.
Entä jos emme pidäkään tuosta?
Pidetäänpä tämä, mutta yritetään saada myös tuo.
Siksi ihmiset kokevat olevansa hajalla.
Heidän sydämensä ovat jakautuneet.
He tekevät asioita, joista eivät iloitse.
Heidän kanssaan on myös vaikea tulla toimeen.
Usko on sitä, että otetaan tilaisuudesta vaarin.
Ota askel ja ota selvää. Usko on myös sen hyväksymistä, -
että voi olla väärässä, mutta tietyllä tavoin on toimittava,-
jotta voi löytää sen, mitä Jumalalla on seuraavaksi.
Siispä tämä pastori alkoi kokemaan sisimmässään jotakin uutta.
Hän halusi opettaa Raamattua korkeakoulussa.
"Mutta olen pastori..." Hän ei pystynyt sovittelemaan yhteen -
mitä aiemmin oli tehnyt -
ja mitä nyt koki sydämessään.
Hän paini asian kanssa ja lopulta hänen oli tehtävä päätös.
Hän koki ilmestyksen Jumalalta. Jumala sanoi: -
"Mitä tahansa valitsetkin, Minä olen kanssasi."
Sellainen vapaus pelottaa. Emme voi kuvitella sellaista Jumalaa.
Ajattelemme yhä, että Jumala on taivaassa ja Hän takoo nuijalla -
sanoen: "Tee juuri näin ja näin, tai muutoin olet vaikeuksissa."
Hätiköimme sitten: "Jumala, mitä jos epäonnistun? Jos teen virheen.
Jumala, näytä minulle mitä minun tulee tehdä."
Voiko kukaan täällä todistaa tämän?
En ehdota, että teette typeriä asioita, vaan se mitä -
tulisi tehdä on 95%:sesti ilmoitettu Jumalan Sanassa.
Loput 5 % - sen kanssa voitte olla luovia.
En tiennyt, että tulisin saarnaamaan.
Olin kirjanpitäjä, toimistonjohtaja ja kahjo.
Muistan kerran, jolloin vietimme lähetystyö-sunnuntaita.
Minä oikeasti rakastin Jumalaa. Vaikka olin kahjo, rakastin Jumalaa.
En ollut kuullut paljon Raamattua, joten elin kurjana,
vaikka olinkin uudestisyntynyt.
Tämän vuoksi haluankin suuresti auttaa ihmisiä nauttimaan elämästä, -
jonka Jeesus heille antoi. Kaiken sen jälkeen mitä Jeesus teki, -
jos yhä olette surkeina, niin se on jo traagista.
Paholainen ei halua, että iloitsette elämästänne.
Jos aiotte nauttia elämästänne, teidän on taisteltava vastaan.
Teidän on oltava päättäväisiä -
sekä nimettävä asiat, jotka vievät ilonne.
"Olosuhteeni ovat syynä..." - Eivät ole! Kyse on asenteestasi.
Kaikilla meillä on eri olosuhteita.
Pelkäämme niin sitä, että kuljemme Jumalan ohitse.
Herra sanoi kerran: "Älä murehdi, jos kuljet minusta ohitse, -
löydän kyllä sinut."
On kyse sydämestäsi. Vaikka olin uskonnollinen fariseus, -
enkä tiennyt rakkaudessa vaeltamisesta, -
niin rakastin silti Jumalaa. Niin paljon kuin vain osasin.
Ei sinun tarvitse katsoa ympärillesi jotakin toista, jonka ajattelet -
olevan hengellisempi kuin sinä.
Oma sijaintisi on ihan hyvä, kunhan vain haluat edetä.
Muistan, että kun oli lähetystyö-sunnuntai, -
laulettiin lähetystyölauluja.
Yksi lauluista oli Jesaja 6:sta: "Tässä minä olen, lähetä minut".
Kun lauloimme sitä laulua, Jumalan rakkaus tuli ylleni ja sanoin:
"Jumala, haluan tehdä jotakin sinulle. Tässä olen, lähetä minut."
Koko sydämestäni sanoin sen, enkä aavistanutkaan mitä sanoin.
Ei aavistustakaan.
En kuullut moneen vuoteen mitään Jumalalta.
Eräänä aamuna, kun sijasin vuodettani, -
en ollut rukouksessa, -
mutta kuuntelin erästä opetuskasettia. Se oli nimeltään:
"Käy ylitse toiselle puolelle".
Sijasin vain vuodettani ja siinä se tuli. Jumala puhui minulle.
Oikeastaan se oli toive.
"Menen koko maailmaan ja opetan Raamattua kuten tuo mies.
Ja kasettejakin aion myydä ja istuttaa Jumalan Sanaa ihmisiin.
Haluan muuttaa koko maailmaa!"
Mietin tätä. Jos haluat palvella Jumalaa, ei sinun tarvitse -
murehtia mikä tehtäväsi on, vaan elä vain elämääsi ja ole -
iloinen missä sitten oletkin. Kun Jumala sitten puhuu sinulle, -
kyllä Hän ilmoittaa asian selkeästi.
Jumala saa viestinsä perille sinulle.
Samuelia Hän kutsui neljästi.
Ajattelin seuraavaa: Raamatussa Jumalan miehet ja naiset, -
mitä he tekivät saadessaan kutsun?
Daavid lauloi psalmeja ja paimensi lampaita.
Sitten Jumala voiteli hänet kuninkaaksi. Miksi?
Koska hänellä oli hyvä sydän.
Murehdimme liikaa suorituksia ja mielipiteitä, -
mutta kyse on sydämistämme.
Kun Jumala näyttää, mitä Hän haluaa sinun tekevän, -
Hän puhuu sen sydämeesi. Koet sen sydämessäsi.
Mies, joka oli ollut pastorina ja joka etsi Jumalan tahtoa, -
ja joka oli rukoillut, ettei tekisi virhettä, hän koki sydämessään, -
että tulisi tehdä jotakin uutta. Ja Jumala sanoi hänelle:
"Valitsetpa kumman tahansa, niin olen kanssasi." Mikä vapaus!
Jos saat kiinni tästä, voit unohtaa stressaamisen siitä, -
mitä Jumala haluaa, että teet.
Hän haluaa, että palvelet Häntä ilolla, sydämesi on hyvä, -
olet anteeksiantavainen, koet rauhaa, rakastat muita, -
ja että olet mukana lähetystyössä ja saat kasvaa.
"Mutta mitä Hän haluaa minun tekevän?"
Jos päätämme tehdä -
mikä on oikein, niin tunteemme tulevat kyllä perässä.
Ei voi odottaa, että tekee jotakin oikeaa vasta, kun siltä tuntuu.
On tehtävä päätös, joka perustuu Jumalan Sanaan -
ja luotettava, että Jumala vaikuttaa myös tunteisiin.
Jumala tekee osuutensa, jos me teemme omamme.
Tarjoamme teille hyvää opetusmateriaalia vuoden 2007 -
naisten konferenssista sekä lisäksi kirjani "I Dare You".
Toivomme, että voisitte elää täynnä tunteen paloa.
Toinen sana tunteen palolle on "innokkuus".
Miksi ei voisi olla innostunut arjesta? Senhän elää joka tapauksessa, -
joten miksipä ei hyvällä asenteella ja innostuneena?
Mieluummin kuin vain yrittää selvitä päivästä ja taas uuteen päivään.
Elin itse kauan aikaa niin, enkä tahdo sellaista.
Tarjoamme teille nyt materiaalia, josta on apua.
Kerron kohta lisää hyviä uutisia, joten pysykää kanavalla.
Viime vuonna 27 000 naista koki inspiraation nousta ylös -
ja tulla sellaiseksi naiseksi, mitä Jumala on tarkoittanut.
Voit muuttaa maailmaa, jossa elät.
Nyt on aikasi.
Jos Meyerin 25. naisten konferenssi jäi väliin, voitte nyt kuulla -
kaikki kokoukset.
Älkää missatko sitä!
Naisten konferenssi '07 CD:llä ja DVD:nä. Lähetämme myös -
bonuksena Joycen kirjan "I Dare You", sekä myös kirjan -
"Take the Challenge".
Voitte tilata ruudulla näkyvin tiedoin tai internetissä:
www. joycemeyer.org.
Se kuinka aloitat päiväsi on yksi tärkeimpiä asioita elämässäsi.
Raamattu sanoo: "Jotka minua varhain etsivät, ne löytävät minut."
Toivotko, että voisit ottaa Joycen mukaasi kaikkialle?
Nyt voit. Mm. iTunesilta saat hänen ilmaisia podcastejaan.
Joycen kevyempi puoli
Monet elävät keinutuolissa istuen.
Kun keinuu, -
on koko ajan vauhdissa, mutta ei pääse minnekään.
Aamen?
Jumala kehoitti minua käyttämään tätä vertauskuvaa.
Ja henkilökuntamme sanoi: "Pidä keinutuoli lavalla -
koko viikonlopun ajan".
Vastasin: "Jos ihmiset eivät muista muuta tästä viikonlopusta..."
Joka kerta, kun tuhlaat aikaa menneisyydessäsi, -
ja elät syyllisyydessä ja itsesäälissä, -
vihaisena ja katkerana, -
niin muista, saakoon Pyhä Henki sanoa: Nouse pois keinutuolista!
Jatka eteenpäin elämässä.
Minulla ei ollut hyvä alku elämälle. Kuinka monella teistä on samoin?
Siitä oli pitkään paha mieli.
Keinuin vihaisena ja syyllisyyttä sekä häpeää kokien.
Olin katkera ja vihasin ihmisiä. Kaikki olivat velkaa minulle.
Olin kolhiintunut ja velloin koko ajan siinä.
"Olen kateellinen ja vihainen. Tuntuu pahalta."
Erään kerran kuitenkin heräsin ajatellen: -
"Tämä syö minua, enkä pääse mihinkään!"
Silloin päätin, että vaikka elämäni alku ei ollut hyvä, -
jättäisin menneet taakse, ja loppuni tulisi olemaan hyvä!
Joycen kevyempi puoli
Itse otat Jumalan Sanan ja laitat sen käytäntöön.
Itse luet sitä.
Tämä seuraavassa Iloa arkeen -ohjelmassa.
Pysykäähän tuoleissanne, sillä minulla on hyviä uutisia.
En tiedä pystyttekö muutoin kuulemaan seuraavaa.
Naisten konferenssiin 2008 voi nyt ilmoittautua!
Voitte tänään soittaa ja ilmoittautua. Älkää missatko tätä.
Viimeksi yli 25 000 naista osallistui. Ette ole olleet aiemmin -
näin suurissa tyttöjen kemuissa.
Joten tehkää jo suunnitelmianne. Kaipaamme teitä, jos ette tule!