ILMESTYSKIRJAN SEITSEMÄN SEURAKUNTAA
PERGAMONIN SEURAKUNTA
Tänään olemme Pergamonissa. Se on yksi kaupunki niistä seitsemästä, -
joille Jeesus kirjoitti kirjeen Ilm. 2―3:ssa.
Tämä on yksi vaikuttavimpia kaivauskohteita -
ensimmäisten kristittyjen ajalta.
Pergamon sijaitsi korkealla kukkulalla, josta näkyi ympäristön tasangoille.
Nyt se on Rooman imperiumin eniten tutkittuja arkeologisia kohteita.
Sen rauniot ovat kerrassaan mahtavia ja vaikuttavia.
Pergamonissa oli valtava teatteri. Se oli antiikin jyrkin -
ja hämmästyttävä edelleen.
Jeesus kutsuu Pergamonia paikaksi, jossa on saatanan istuin.
On pohdittu paljon, viittaako Hän epäjumalaan tai imperiumin kulttiin.
Täällä Pergamonin pyhällä vuorella palvottiin monia eri jumalia, -
kuten nautinnon jumala Dionysosta -
tai viisauden jumalatar Athenea.
Istun nyt Zeusin temppelin raunioilla.
Temppelissä palvottiin myös kahta keisaria.
On esitetty, että saatanan istuin oli jokin näistä kohteista.
Tämä muinainen temppeli näyttää kaukaa katsottuna istuimelta.
Alkuperäisessä loistossaan se todellakin näytti suurelta istuimelta, -
joka oli rakennettu tänne vuorenrinteelle -
kuin odottamaan jättimäistä jumalaa.
Nyt kun olen ollut täällä itse, en usko Jeesuksen viitanneen -
mihinkään tiettyyn temppeliin tai uskontoon.
Uskon Hänen tarkoittaneen koko paikkaa.
Tämä vaikuttava kaupungin yllä kohoava kalliovuori -
oli eri temppelien keskittymä.
Täällä sijaitsivat kuninkaiden palatsit, -
ja papit toimittivat menojaan eri temppeleissä.
Tämä paikka oli pakanauskontojen ja keisarikultin keskittymä.
Uskon Jeesuksen tarkoittaneen saatanan istuimella -
tätä koko paikkaa, temppelikompleksia vuorella.
Täällä on Trajanuksen temppelin vaikuttavat rauniot.
Täällä piti uhrata ripaus suitsuketta ja sanoa: "Keisari on herra."
Kristityille se ei tietenkään sopinut.
He sanoivat: "Jeesus on Herra." Se oli ongelma, -
sillä Rooman maaherralla oli oikeus tuomita kuolemaan.
Todennäköisesti juuri siksi Jeesus sanoo, -
että Hän kantaa kaksiteräistä miekkaa.
Keisari saattoi miekallaan tappaa kristittyjä, -
mutta lopulta miekka on Jeesuksella.
"Ja Pergamon seurakunnan enkelille kirjoita: 'Näin sanoo hän, -
jolla on se kaksiteräinen, terävä miekka: Minä tiedän, missä sinä asut:
siellä, missä saatanan valtaistuin on; ja sinä pidät minun nimestäni kiinni -
etkä ole kieltänyt minun uskoani [silloinkaan kun] Antipas [tapettiin]".
Jeesus sanoo seurakunnalle: "Tiedän, että tilanteenne on vaikea.
Ainakin yksi seurakunnan jäsen on tapettu uskonsa takia."
Silti Hän jatkaa, että heidänkin toiminnassaan -
on silti korjattavaa ja nuhdeltavaa.
Meidän on tärkeää kuulla se, sillä jos elämä on kovaa -
ja me kamppailemme tai kärsimme tai uskomme takia -
olemme menettäneet työpaikan tai kärsineet muita kipeitä seurauksia, -
saatamme helposti kuvitella, että meillä on lupa kapinoida, ihan vähän.
"On ollut vaikeaa, joten suon tämän itselleni."
Jeesus sanoo: "Ei.
Huomaan, ymmärrän ja näen sen mutkikkaan tilanteen, -
jossa elät ja palvelet. Mutta se ei ole tekosyy synnille."
J. 14: "Mutta minulla on vähän sinua vastaan: sinulla on siellä niitä, -
jotka pitävät kiinni Bileamin opista. [Hän opetti Baalakille] viettelyksen, -
että [Israelin pojat] söisivät epäjumalille uhrattua -
ja haureutta harjoittaisivat."
Bileam oli väärä profeetta Vanhassa testamentissa.
4. Moos. 22―25:ssä hän rohkaisi harhaoppiin ja seksuaaliseen syntiin.
Jeesus sanoo: "Niin on myös sinulla niitä, -
jotka samoin pitävät kiinni nikolaiittain opista."
Nikolaus oli yksi seitsemästä, -
jotka valittiin Ap. t. 6:ssa avustamaan Jerusalemin seurakuntaa.
Nikolaittojen väitettiin opettavan armon tarkoittavan, -
ettei ollut väliä, vaikka tekisi pahaa. Jumala antaisi anteeksi.
He uskoivat, että mitä enemmän syntiä, sitä enemmän armoa meille -
ja kunniaa Jumalalle. Se johti seksuaalisen moraalittomuuteen.
Kommentaattorit arvelevat, että tapahtui näin: -
Temppeleissä oli juhlia jumalille. Joka ammattiryhmällä oli oma kilta.
Joka killalla oli suojelusjumala.
Killat järjestivät jumalansa temppelissä juhlia, -
jotka muuttuivat usein orgioiksi.
Jos ei käynyt näissä juhlissa, ei edennyt ammattikunnassaan -
tai menetti jopa työpaikkansa.
Siksi monet kristityt etsivät tekosyitä kompromisseille -
ja moraalittomalle käytökselle.
He järkeilivät: "Jumala haluaa, että elätän perheeni."
Ongelma ei ollut, että seurakunta oli Pergamonissa.
Ongelma oli, että Pergamon oli seurakunnassa.
Meidän yhteiskunnassamme on samanlaisia paineita.
Ei ehkä yhtä räikeästi kuin täällä, mutta silti.
Tinkiä ydinidentiteetistä, keskeisistä periaatteista, uskosta.
Jeesus sanoo jakeessa 16: "Tee siis parannus; mutta jos et, -
niin minä tulen sinun tykösi pian ja sodin heitä vastaan suuni miekalla.
Jolla on korva, se kuulkoon, mitä Henki seurakunnille sanoo.
Sille, joka voittaa, minä annan salattua mannaa -
ja annan hänelle valkoisen kiven ja [...] uuden nimen, -
jota ei tiedä kukaan muu kuin sen saaja.'"
On kiintoisaa, että Jeesus sanoo antavansa valkoisen kiven.
Mistä oli kyse? Emme ole varmoja. Merkitys oli selvä kirjeen saajille.
Nykyään ei olla varmoja.
Tällaisia pieniä valkoisia kiviä löytyy täältä kaikkialta.
Niitä on täällä runsaasti. Kivi siis yhdistyi Pergamoniin.
Jotkut uskovat Jeesuksen viitanneen siihen, että kun sai illalliskutsun, -
sai valkoisen kiven, johon oli kirjoitettu kutsutun nimi.
Jeesus olisi siis sanonut: "Ette pääse näihin pakanajuhliin, -
mutta kutsun teidät kaikkein parhaimpiin juhliin.
Ette ehkä saa tällaisia erikoisvieraan kutsuja -
jotka ovat kuin backstage-passi juhlien sisäpiiriin."
Jeesus sanoo, että ehkette saa näitä tänään kulttuurissanne, -
mutta annan sen hengellisesti ja pääsette Taivaan valtakunnan juhlaan.
Se on suosikkiselitykseni. Mutta on toinenkin.
Täällä Pergamonissa oli tapana, -
että oikeudenkäynnissä tuomari antoi syytetylle -
joko mustan tai valkoisen kiven.
Syytetty ojensi kätensä. Tuomari pudotti kädelle kiven.
Musta kivi tarkoitti syyllistä, valkoinen syytöntä.
Sen arvellaan viittaavan siihen, että Jumalan silmissä, -
jos saamme Hänen armonsa, meidät julistetaan syyttömiksi.
Vaikka olemme syntisiä, Kristuksessa meitä ei tuomita.
Jeesus saattoi korostaa, että vaikka olemme syntisiä, kapinallisia -
ja syyllisiä, Jumala tulee luoksemme Jeesuksessa, -
antaa meille valkoisen kiven ja sanoo: "Teidät on puhdistettu."
Pidän näitä kahta merkitystä ja muita selityksiä kerroksina.
Niistä muodostuu kuva toivosta, -
jonka Jeesus antaa Pergamonin vainotuille kristityille.
Kristuksen kirjeestä Pergamonin seurakunnalle -
nousee kolme sovellutuskysymystä.
1. Muokkaako minua enemmän kulttuurini vai Kristus?
Pergamonissa oli paljon sellaisia, jotka taipuivat tekemään kompromisseja, -
sillä täällä oli vahva keisarikultti -
ja monia kiltoja, joihin liittyi epäjumalanpalvontaa.
Kulttuuriset ja sosiaaliset paineet ovat aina yrittäneet muovata kristittyjä.
Meidän tuleekin pohtia, muokkaako minua enemmän -
kulttuurini kuin Kristus?
Toinen sovellutuskysymys, joka nousee kirjeestä, on tämä: -
Ymmärränkö, että se, mitä ajattelen, ohjaa käytöstäni.
Sillä, mitä ajattelet, ketä kuuntelet ja kenen kirjoituksia luet, on väliä.
Ajatukset, joita sisäistät, vaikuttavat käytökseesi.
Jeesus sanoi seurakunnalle: Suvaitsette nikolaiittojen opetuksia.
Kuuntelette heidän opetuksiaan, ja se on johtanut moraalittomuuteen.
Opetuksillaan he johtavat palvelijani moraalittomuuteen.
Historiasta tuskin löytyy kulttia, joka ei ole johtanut moraalittomuuteen, -
sillä huono opetus ja ajattelu johtavat huonoon käytökseen.
Siksi pitää kysyä itseltään, vartioinko tarkasti, -
minkä annan vaikuttaa ajatteluuni.
Kolmantena tästä nousee esiin se, -
että mahdollisuus tehdä parannus on Jumalan lahja.
Jeesus tarjoaa kutsun parannuksentekoon.
Mieleen tulevat "Tehkää parannus. Loppu tulee" -kylttejä heiluttavat -
tai "Tulta ja tulikiveä" -julistus.
Mutta mahdollisuus tehdä parannus ja kääntyä kohti Jumalaa on siunaus.
Kutsu parannuksentekoon on lahja.
Jeesus tarjoaa yhä tätä kutsua sinulle ja minulle joka päivä.
Luultavasti joka päivä meillä on tilaisuuksia tehdä parannus, -
muuttaa ajatteluamme, kääntyä, tehdä U-käännös jostain kielteisestä -
ja väärästä kohti Jumalaa. Mietipä näitä asioita.
KESKUSTELUKYSYMYKSIÄ KIRJASSA TAI KOTISIVUILLA.
Suomennos: Marianne Tenetz