SEITSE KIRJA KOGUDUSTELE
Pergamoni kogudus
Täna oleme Pergamonis.
Tegemist on ühe linnaga seitsmest,
kellele Jeesus kirja kirjutas Ilmutuse 2.-3. peatükis.
See on üks muljetavaldavamaid kaevandamiskohti varakristlusest.
Pergamon asus kõrgel mäel, kust nägi ümbritsevaid tasandikke.
Nüüd on see Rooma impeeriumi enim uuritud arheoloogiline leiukoht.
Selle varemed on täiesti hämmastavad ja muljetavaldavad.
Pergamonis oli tohutu teater.
See oli iidsetest kõige järsem ja on tänaseni hämmastav.
Jeesus nimetab Pergamoni saatana aujärjeks.
Palju on mõelnud, kas Ta viitab iidolile või keisrikultusele.
Pergamoni püha mäel kummardati paljusid jumalaid
nagu naudingute jumalat Dionysost või tarkusejumalannat Athenat.
Istun praegu Zeusi templi varemetel.
Templis kummardati ka kaht keisrit.
Pakutakse, et saatana aujärg oli üks neist keisritest.
See on iidne tempel, mis paistab eemalt kui tool.
Algses hiilguses nägi see tõesti välja nagu suur iste,
mis uuristati siia mäe küljele nagu ootaks hiiglaslikku jumalat.
Siin ise olles ma ei usu,
et Jeesus viitas sellele templile või religioonile.
Usun, et Ta mõtles kogu seda ala.
See on muljetavaldav kivine mägi linna kohal.
Siin olid koos erinevad templid.
Nad nimetasid seda kohta kuningate paleedeks,
kus preestrid tegid oma toimetusi erinevates templites.
Siia olid kogunenud paganlikud usundid ja keisrikultus.
Usun, et Jeesus mõtles selle all saatana aujärge,
kogu seda kohta sellel mäel.
Siin on Trajani templi hämmastavad varemed.
Siin tuli ohverdada üks viiruk ja ütelda: "Keiser on isand."
Muidugi polnud see kristlaste silmis õige.
Nad ütlesid: "Jeesus on Issand."
See oli probleem,
sest Rooma kuberneril oli õigus kasutada surmanuhtlust.
Ilmselt sellepärast Jeesus ütleb,
et Ta on teravam kui kaheteraline mõõk.
Keiser kasutas mõõka kristlaste tapmiseks,
aga lõpuks on mõõk Jeesusel.
"Ja Pergamoni koguduse inglile kirjuta:
Nõnda ütleb see, kelle käes on vahe kaheterane mõõk:
Ma tean, kus sa elad: seal, kus on saatana troon.
Sa pead kinni minu nimest ega ole salanud usku ka neil päevil,
mil Antipas, mu tunnistaja, minu ustav, tapeti teie juures,
seal, kus elab saatan."
Jeesus ütleb kogudusele: "Ma tean, et te olukord on keeruline.
Vähemalt üks koguduse liige on oma usu pärast tapetud."
Ta jätkab, et nende tegevuses on endiselt parandamist ja taunimist.
Seda on meil oluline kuulda, sest kui elu on raske
ja me pingutame või kannatame või kui kristlasena oleme kaotanud töö
või kannatanud muid valusaid tagajärgi,
võime hõlpsalt ette kujutada, et meil lubatakse üsna vähe mässata.
"See on olnud keeruline, nii et ma luban seda endale."
Jeesus ütleb: "Ei.
Ma tajun, saan aru ja näen seda keerulist olukorda,
kus sa elad ja teenid, kuid see pole vabandus teha pattu."
Salm 14: "Kuid mul on pisut sinu vastu:
sinu juures on neid, kes peavad kinni Bileami õpetusest,
kes õpetas Baalakit panema Iisraeli laste ette püünispaela:
sööma ebajumalate ohvreid ning hoorama."
Bileam oli valeprohvet Vanas Testamendis.
5. Moosese 22-25 ta propageeris ketserlust ja seksuaalset pattu.
Jeesus ütleb: "Nõndasamuti on sinulgi nikolaiitide õpetusest kinnipidajaid."
Nicholas oli üks seitsmest,
kes valiti Apostlite 6. peatükis Jeruusalemma kogudust abistama.
Väidetavalt õpetasid nikolaiidid Jumala armu,
isegi siis, kui sa tegid kurja, et Jumal annaks sulle andeks.
Nad uskusid, et mida rohkem patustad,
seda rohkem armu ja Jumal on austatud.
See viis seksuaalse moraalituseni.
Kommenteerijate arvates see juhtus,
sest templites peeti jumalate pidustusi.
Igal rühmal oli gild.
Igal gildil oli oma kaitsejumal.
Gildid korraldasid pidusid oma jumala templis,
mis muutusid sageli orgiateks.
Kui te ei osalenud neil pidudel,
ei edutatud sind su ametis või isegi kaotasid töö.
Seetõttu otsisid paljud kristlased vabandusi kompromissiks,
et käituda ebamoraalselt, vastu Jumala seaduseid.
Nad põhjendasid: "Jumal tahab, et ma toidan oma pere."
Probleemi polnud see, et kogudus asus Pergamonis.
Probleem oli selles, et koguduses oli liiga palju Pergamoni.
Meie ühiskonnas on sarnased surved.
Võib-olla mitte nii otsesed kui siin, aga ikkagi.
Tehti kompromissi identiteedi, printsiipide ja usu osas.
Jeesus ütleb salmis 16: "Paranda siis meelt,
muidu tulen varsti su juurde ning sõdin nende vastu oma suu mõõgaga.
Kellel kõrv on, see kuulgu, mida Vaim ütleb kogudustele:
Võitjale ma annan süüa peidetud mannat
ning annan talle valge kivikese
ning kivikesele kirjutatud uue nime, mida ükski peale saaja ei tea."
Huvitav, et Jeesus ütleb, et Ta annab valge kivi.
Me pole kindlad, milles asi oli.
Tähtsus oli kirja saajatele selge.
Täna ei saa selles kindel olla.
Selliseid väikeseid valgeid kive võib leida siin igal pool.
Neid on siin palju.
Selline kivi seostus Pergamoniga.
Mõned usuvad Jeesust vihjavat, et kui sa said õhtusöögikutse,
sa said valge kivi, millel oli kutsutud inimese nimi.
Jeesus nagu ütleks: Teid on välja arvatud paganlikest pidudest,
aga Mina kutsun sind aegade parimale peole.
Te ei pruugi saada neid erikülaliste kutseid,
mis on nagu pääse lava taha.
Jeesus ütleb, et ei pruugi neid täna saada oma kultuuris,
kuid Ma annan need vaimselt ja saate taevariigi peolauda.
See on minu lemmikselgitus.
Olemas on ka teine.
Pergamonis oli kombeks, et kohtukohtunik
andis süüdistatavale kas musta või valge kivi.
Süüdistatav sirutas käe ja kohtunik kukutas kivi käele.
Must kivi tähendas süüdlast, valge süütut.
Arvatakse, et siin vihjatakse sellele, et Jumala silmis,
kui me võtame vastu Tema armu, kuulutatakse meid süütuks.
Kuigi oleme patused, Kristuses ei mõisteta meie üle kohut.
Jeesus võis rõhutada, et kuigi oleme patused,
mässajad ja süüdi, tuleb Jumal meile Jeesuses
ja annab meile valge kivi ja ütleb: "Sind on puhastatud."
Mulle meeldivad need kaks tähendust ja muud kultuursed seletused.
Need moodustavad pildi lootusest,
mille Jeesus annab Pergamoni tagakiusatud kristlastele.
Kristuse kirjast Pergamoni kogudusele kerkib kolm küsimust.
1. Kas mind muudab rohkem minu kultuur või Kristus?
Pergamonis oli palju neid, kes kippusid tegema kompromisse,
sest siin oli tugev keiserlik kultus
ja paljud gildid, kus toimus ebajumalakummardamist.
Oli kultuuriline ja sotsiaalne surve, mis püüdis kristlasi kujundada.
Peame endalt küsima,
kas mind vormib rohkem minu kultuur või Jeesus Kristus?
Veel üks küsimus, mis kirjast selgub.
Kas taipan, et minu mõtted määravad mu käitumise?
See kõik loeb, mida mõtlete, keda kuulate, mida loete.
Mõtted, mida endasse sisestad, mõjutavad sinu käitumist.
Jeesus ütles kogudusele, et nad taluvad nikolaiitide õpetusi.
Kuulati nende õpetusi, mis viis ebamoraalsuseni.
Oma õpetustega nad juhtisid jumalateenijad ebamoraalsusele.
Vaevalt, et ajaloos on kultus, mis pole viinud ebamoraalsuseni,
sest halvad õpetused ja mõtted viivad halva käitumiseni.
Peate endalt küsima, kas ma vaatan hoolega,
millel ma luban oma mõtlemist mõjutada.
Kolmas asi, mis sellest välja tuleb,
on et kahetsus on kingitus, mida Jumal meile pakub.
Jeesus pakub kutset meeleparandusele.
Meenuvad plakatitega inimesed: "Paranda meelt! Lõpp on lähedal!"
Nii seostamegi seda tule ja väävliga.
Võimalus kahetseda
ja Jumala poole pöörduda, on õnnistus.
Kutse meeleparandusele on kingitus.
Jeesus pakub seda kutset endiselt sulle ja mulle iga päev.
Ilmselt on iga päev võimalus
parandada meelt, st muuta oma mõtlemist,
pöörata ära negatiivsest ja valest ning pöörata Jumala poole.
Mõelge nendele asjadele.
Vaata küsimusi ja vastuseid meie raamatust või kodulehelt.
Tõlge: Roland Palu