ILMUTUSRAAMAT AVANEB
"Johannes - seitsmele Aasia kogudusele.
Armu teile ja rahu temalt, kes on ja kes oli ja kes tuleb,
ning seitsmelt vaimult, kes on tema trooni ees,
ning Jeesuselt Kristuselt, kes on ustav tunnistaja,
esikpoeg surnuist ja maa kuningate valitseja.
Temale, kes meid armastab
ning on meid lunastanud meie pattudest oma verega
ning kes meid on teinud kuningriigiks, preestreiks Jumalale ja oma Isale -
temale olgu kirkus ja võimus igavesest ajast igavesti! Aamen.
Ennäe, ta tuleb pilvedega ja iga silm saab teda näha,
ka need, kes tema on läbi torganud,
ning kõik maa suguharud halisevad tema pärast. Jah, aamen."
Selles "Ilmutusraamat avaneb" seitsmendas osas
uurib Paavo Järvineni kokkukutsutud rühm asjatundjaid
Jeesuse Kristuse poolt Efesose kogudusele saadetud kirja.
Johannesele ei näidatud seda, mis olnud, vaid tulevaid asju.
Seetõttu 12. peatükis olev naine, kes sünnitab poeglapse,
ei saa olla neitsi Maarja Jeesusega.
See on välistatud.
Mõeldes nendele kirjadele,
näeme, et iga koguduse olukord oli veidi erinev.
See kehtib ka iga üksiku inimese kohta -
me ei ole samasugused nagu ka kogudused mitte.
Igal ühel on oma võitlused ja probleemid.
Võime tähele panna ka seda,
et paljud kogudused saavad meeldetuletusi.
Kindlasti on nii tänapäevalgi,
et meie eludes võib olla asju, mida me isegi ei pruugi teada,
kuid Issand näeb, et me peame need ära jätma.
Aga me ei saa neid jätta, kui Ta meile neid ei näita.
Meeleparanduse tegeminegi sõltub sellest,
kui palju Püha Vaim inimesele asju avab.
See on siiski tõsine asi,
eriti kui mõtleme Efesose koguduse peale.
Nad nägid palju vaeva Issanda töös,
olid kannatlikud, katsusid läbi valeõpetused.
Üritasid püsida õigel teel, kuid neil puudus esikohalt Jeesus.
See on kõikidel aegadel olnud suureks ohuks Jumala rahvale.
Sisemine entusiasm, pühitsemine, meeleparanduse tegemine,
Püha Vaimu värskus - see kaob.
Jumal meid selles aidaku!
Vaimselt uuestisündinud
ei rõõmusta südames enam kohatuste üle.
Kui ma kunagi pidasin loenguid
Ilmutusraamatu ja Taanieli raamatu teemadel,
ütlesin siis ja arvan ka praegu nii,
et esiteks on siin läbilõige selle aja kogudustest
(alates aastast 90).
Siis on siin veel pikilõige läbi koguduste ajaloo.
Need kuvavad teatud perioode ja erinevaid koguduste tüüpe.
Efesos oli algkoguduste aeg, Smürna oli tagakiusamise aeg jne.
Selles nägemuses on palju tõde.
Efesos oli tähtis Kreeka antiikaegne linn,
mis asetses praeguse Türgi läänerannikul.
Linn rajati 1000 aastat enne Jeesuse sündi,
kuid laiema tuntuse saavutas see alles 500. aastal,
kui sinna ehitati suur Artemise tempel.
Selles linnas tegutsevale kogudusele
käskis Jeesus Johannesel kirjutada nii:
"Nõnda ütleb see,
kes hoiab seitset tähte oma paremas käes,
kes kõnnib seitsme kuldlambijala vahel:
Ma tean su tegusid ja vaevanägemist ja kannatlikkust
ning et sa ei või sallida kurjasid ning et sa oled läbi katsunud need,
kes ütlevad end olevat apostlid, kuid ei ole seda,
ning leidnud nad olevat valelikud.
Sul on kannatlikkust
ning sa oled talunud vaeva minu nime pärast ega ole ära väsinud.
Kuid mul on sinu vastu,
et sa oled oma esimese armastuse maha jätnud."
Oli tekkinud selline olukord, kus vaimselt uuestisündinutel
ei olnud enam südames kõik õige koha peal.
Nad ei rõõmustanud enam Jeesuses.
Siin öeldakse:
"Kuid mul on sinu vastu,
et sa oled oma esimese armastuse maha jätnud.
Tuleta siis meelde, kust sa oled langenud,
ja paranda meelt
ning tee esimese armastuse tegusid!
Muidu ma tulen su juurde
ning lükkan su lambijala asemelt, kui sa ei paranda meelt."
Väga tõsine sõnum!
Mis juhtub, kui lambijalg lükatakse asemelt?
See kogudus osutub Jumala poolt hüljatuks.
Räägitakse esimesest armastusest, millele järgnevad esimesed teod.
Mina mõtlen sellest nii:
esimene armastus sünnitab meis uusi armastuse tegusid.
Kogudus oli nüüd sattunud olukorda, kus armastuse teod puudusid.
Seetõttu Issand noomib, et on vaja parandada meelt
ja pöörduda tagasi esimese armastuse juurde,
mis pani neid tegema armastuse tegusid.
Kas võiksime nüüd mõelda, et on selline olukord
nagu meilgi kahjuks Soomes täna paljudes kohtades.
Keegi tark on öelnud , või hoopiski rumal on öelnud:
"Kui meilt võetaks ära Püha Vaim,
siis osa kogudustest jätkaks tegevust nagu midagi poleks juhtunudki."
On see meilgi nii?
Sellega seondub küll teatud passiivsus.
Need armastuse teod on just need,
mis panevad meid tegema Kristuse tegusid inimeste keskel.
Tunnistama Temast
ning osutama Kristuse armastust sellele maailmale.
Aga paraku on nii,
et paljudes kohtades on kogudused passiivsed.
See kõnetab tugevalt ka meid.
Sellepärast on see sõnum ka tänapäeva kogudustele.
On see nii, et mida kauem olla usus,
siis tuleb ette aegu - vähemalt mul on tulnud,
et usk ei ole koguaeg tuline?
Kuid hiljem on see jälle süttinud.
Ei saa öelda, et olen olnud 38 aastat suures usulises põlemises.
On olnud ka palju leigemaid aegu.
Ka vaimses elus on tõuse ja mõõnasid.
See ongi koht kasvamiseks.
See ei pruugi seda tähendada.
Efesose puhulgi näeme, et nad nägid vaeva ja olid kannatlikud.
Tööd tehti, kuid midagi oli siiski puudu.
Kui võrrelda Pauluse kirja efeslastele, kus on kirjas:
"Armu teile ja rahu Jumalalt, meie Isalt",
siis tal oli armastus koos usuga, aga hiljem oli see armastus kadunud.
Armastus ei ole ainult tunne.
Mingis ajajärgus muidugi on nii ja siis on mõistus täielikult kadunud.
See on see, et inimesel on vaba tahe armastada
nagu abielludeski tahetakse armastada
nii headel kui ka halbadel aegadel.
Siis säilub ühendus Jeesusega ja sealt tuleb see armastus.
Seda ei saa mõõta tunnetega.
Mäletan, kui Helsingi Saalemis käis 60'ndatel aastatel
külalisjutlustaja Rovasti Jaakko Railonkoski.
Ta oli usklik pastor ja ta ütles hästi,
et temagi ei tunne enam samamoodi, kui noorena.
Tunded muutuvad,
kuid armastus võib säilida vaatamata sellele.
Seitsmendas salmis öeldakse nii:
"Võitjale ma annan süüa elupuust, mis on Jumala paradiisis."
Paljud kogudustele antud lubadustest
seonduvad otseselt selle koguduse elu ja taastumisega.
See annab meile mõista, et nad ei olnud söönud eluleiba.
Sellepärast olid nad ka vaimselt surnud.
Sellega on nii nagu sa ennist ütlesid,
et neis ei ole koguduste õpetuslikke küsimusi
ja selliseid asju,
vaid küsimus on suhetes.
See on aga selline pideva võidujooksu teema.
Et ei jääks kõrvale.
Kui lambijalg tõugatakse asemelt, siis on ta kõrvale jäetud.
Issanda töögi algab sellest.
Esimene asi, mida vaimse töö tegija peab jälgima,
on oma elu, õpetus jne.
Siis on hea teha Issanda tööd.
Seda saab teha rõõmuga, mitte sunduslikult,
kui see tuleb südamest.
Kui seda armastust võrrelda inimese armastamisega,
siis armumise aeg kestab kolmest kuust kahe aastani.
Maksimaalselt kaks aastat.
Sooje tundeid abielus
on aga võimalik säilitada järjest vähemalt 51,5 aasta jooksul.
Ise üritan nüüd juba teist korda.
Sooja lähedust on võimalik säilitada terve elu jooksul.
Sina, kes sa vaatad seda saadet, saad ka ise osaleda!
Helista vanal tuttaval numbril 900 1777 (kuula sõnum lõpuni).
Kõne hind on 7 eurot.
Selle annetusega osaled evangeeliumi sõnumi viimisel sinna,
kuhu enda jalad ei vii.
Võid toetada saadete tegemist ka pangaülekande kaudu.
Saaja nimi: Taevas TV7
Swedbank EE052200221048388411 SEB EE441010220109461019
Annetamise info on saadaval ka www.tv7.ee/toetamine/
On väga tähtis, et ohverdame evangeeliumi töösse
ja näeme vaeva, et hinged saaksid päästetud.
TV7 on see kanal, mille kaudu tasub anda oma ohvriand.
Ole õnnistatud Jeesuse nimel! Aamen.
Seoses salmiga 6 tahaksin esitada ühe küsimuse.
Jutt käib siis algkogudusest.
"Seda sa teed siiski õigesti,
et vihkad nikolaiitide tegusid, mida vihkan minagi."
Mis teod need sellised olid?
Olen mõelnud, et ilmselt on tegemist preesterkonna tõusuga,
mis allutas inimesed preestrite vaimse juhtimise alla.
Oldi loobumas üldpreesterlusest.
Seetõttu õhutab koguduse Issand pöörduma tagasi üldpreesterlusse,
et kõigil oleks võimalus Teda teenida.
Olen üritanud seda uurida erinevatest allikatest.
See oli selline preesterlus, kus ei olnud vahet, millist elu elada.
Peamine oli pidada hästi ametit.
Isiklik elu polnud oluline.
Kas see kõnetab meid ka tänapäeval?
Vaatleme lähemalt preestriametit.
Vana Testamendi preesterlus
oli Issandalt tulnud preestriamet koos ametirõivastusega.
Nad olid valmis võtma seda üle Vana Testamendi preesterlusest,
kuigi seda ei eksiteerinud enam.
Millal Vana Testamendi preesterlus lõppes?
Ma ei ole selle kohta kelleltki selgitust saanud.
Järsku see avanes mulle.
Selle sõna põhjal, mis on mu sees olnud.
Ilma Piiblit lugemata.
Kui Jeesus viidi ülempreestri juurde ülekuulamisele,
siis see räägib sellest,
et Vana Testamendi preestrid pidid ohvriloomi uurima,
kas nad on ikka veatud?
Vigadega vastu ei võetud.
Ülempreester seda muidugi ei mõistnud.
Ta tegi sama, mida tehti Vana Testamendi ohvriteenistuses.
Ta uuris Jeesust ja küsis: "Oled sa Jumala poeg?"
Kes oskavad aramea, heebrea ja kreeka keelt?
Ma kohtasin ühte sellist inimest.
Ta ütles, et kui Jeesus vastas ülima selgusega: "Mina olen",
taipas ülempreester kohe, et see naatsaretlasest puusepp
tähendab seda sama isikut, kes oli tuleleegis põõsas.
Millist tunnistajat veel on vaja?
Ülempreester rebis oma riided lõhki.
3 Moosese raamatus 10:6 on tõsine hoiatus,
et preestrid ei tohi oma riideid lõhki rebida.
Olen mõistnud seda nii,
et sellel hetkel Issanda ees lõppes Vana Testamendi preestriamet
Kuid nad jätkasid seda ikkagi Issanda ees.
Templi eesriie ei oleks tohtinud keskelt lõhki rebeneda
enne preestriameti lõppemist Issanda ees.
Mis toimub tänapäeval?
Nii preestriameti kui ka preestririietuse suhtes.
Olen lugenud kord ühe Lapuast pärit
ja nüüdseks lahkunud kirikuõpetaja raamatut "On või ei ole?"
Samamoodi on seda mõistnud ka Luther ja kirjutanud nii,
et uusi riideid jumalateenistuseks pole vaja enam teha.
Aga vanad riided võib siiski lõpuni kanda.
Selle Lapua kirikuõpetaja arvates on need tehtud tugevast riidest,
kuna on veelgi kasutusel.
See on tulemas ka vabakogudustesse.
Selline väline ametiriietus.
Väga huvitav jutt on Ilmutusraamatu 2. ptk'i 6. salmis.
Kuulake, mis siin öeldakse.
"Seda sa teed siiski õigesti, et vihkad nikolaiitide tegusid,
mida vihkan minagi."
Kas olete tähele pannud, et kui Soomes räägitakse Piiblist,
siis selgub, et Jumal ainult armastab, armastab.
Jumal ei vihka kedagi ja ongi ainult armastus.
Piiblis on kirjas, et Jumal vihkab nikolaiitide tegusid.
Tõde on see, et Jumal vihkab neid, kes valesti õpetavad.
Sellest ei saa üle ega ümber.
Jumala viha tuleb.
Soome kristlaskonnal on paljuski vaja meelt parandada.
Sugugi ei ole ainult armastus igal pool.
Mul on siin üks kokkuvõttev joonis Ilmutusraamatu kohta.
On seda näha?
Kui Jeesus ütleb: "Ma tulen su juurde",
siis mõtleb Ta ilmselt vaimset tulemist.
Kolmes esimeses kirjas kogudustele räägitakse vaimsest tulemisest.
Alles kirjas Tüatiira kogudusele räägitakse tegelikust tulemisest.
Mina saan sellest aru nii,
et neljast viimasest kogudusest need kes usuvad
tõmmatakse üles Jeesusele vastu.
Kolme esimese puhul räägitakse kas lambijala ümberlükkamisest
või alles jätmisest.
See ei ole siis veel see, kui kogudus üles võetakse.
Seoses lambijala ümberlükkamise ja Issanda tulemisega, meenus mulle,
et kuna me isegi oleme kaastegevad vaimulikus töös,
siis paljudel jutlustajatel võib tekkida aastate jooksul raskusi.
Kas enda või teiste süül võib tekkida koguduses probleeme.
Või vaimses sfääris.
Võib juhtuda, et inimesed loobuvad sinu teenetest.
Kui aga Issand ei loobu, siis ei saa inimesed midagi teha.
Jumalal on sinu jaoks alati uusi võimalusi olemas.
Kui Jumal on sind kõrvale jätnud, siis pole abi ka inimestest,
ega inimsuhetest.
Vastavalt Krisostomusele
on jutlustaja ülesanne võtta vastutus kuulajate ees.
Kui sina langed, siis paljud sulle järgnevad?
Peame olema suhtes Jeesusega ja polegi midagi keerulist.
Issand ei jäta kedagi kõrvale.
Isegi hoolimata vanusest.
Issand ei jäta kõrvale kedagi, kes Teda südamest tahab teenida.
Tänapäeva kogudustes on probleemiks see,
et otsuseid tehakse rahakoti põhiselt.
Jutlustaja jutt ei meeldi, sest see on liiga otsekohene
ja toob patustamised selgelt esile.
Seda ei aktsepteerita ja inimesed ei taha enam annetada.
Raha võim on kaasajal suur.
Inimesed tahavad kuulda vaid kõrvupaitavat.
Inimeste maailmas tuleb ette raskeid olukordi,
milles me ei saa otseselt kedagi ka süüdistada,
sest me inimestena ei suuda ega oska kõike kontrollida.
Kriisiolukordades jääb keegi ikka kannatajaks.
On hea teada, et inimesed ei suuda midagi,
kui ei ole suhet Issandaga.
Pastoridki võivad teineteisel uksi sulgeda.
Seda juhtub, kui ei olda valvel.
Ei võeta kuulda Püha Vaimu häält oma südames.
Kergesti suletakse uksi ja võimalused kaovad.
Selles kontekstis osutub eriti tähtsaks isiklik suhe Issandaga.
Rääkides esimesest armastusest,
ei saa me seda kuskilt mujalt, kui kohates Püha Vaimu
ja olles ühenduses Temaga ning olles Issanda läheduses.
Kui sellel alal hakkavad probleemid tekkima,
siis seda on kohe näha töös ja inimsuhetes.
Probleem seisneb selles,
et tänapäeva pastorid ja vaimuliku töö tegijad
on ülekoormatud
ja peavad ennast jagama mitmete erinevate asjade vahel.
Jumala Sõna uurimiseks ja suhteks Issandaga
jääb järjest vähem aega.
See hakkab välja paistma nii töös, kui ka inimsuhetes jne.
Kui saame aga seisatada ja võtta vastu Jumala armastust
ning kogeda Püha Vaimu puudutust ja võidmist,
siis see kandub üle ka kuulajatesse ja seda on märgata terves koguduses.
Nii see on.
Ilmutusraamatu 2. peatükis, 2. salmis on öeldud:
"Oled läbi katsunud need,
kes ütlevad end olevat apostlid, kuid ei ole seda,
ning leidnud nad olevat valelikud."
Kunagi peab töötegija kellegi kõrvale jätma.
Mul oli selline juhus.
Ma ei oleks kuidagi tahtnud üht meest välja tööle saata.
Tal ei olnud kõik korras, aga ta sai oma tahtmise.
Ta emagi helistas ja küsis, miks ma Jumalariigi tööd takistan?
Mul ei olnud enesekaitseks midagi öelda.
Töö tulemus oli nii jube, et ta pidi ikkagi lõpetama.
Asi oleks paremini lõppenud, kui ta oleks kohe kuuletunud.
Jutlustajad on eriliselt hingevaenlase rünnakute all.
Järgmises saates uurime lähemalt kirja,
mis on kirjutatud Smürna kogudusele.
Smürna linn rajati umbes samal ajal, kui Efesose linn.
1000 aastat enne Jeesuse sündi.
Smürna asus praeguse aja Türgi läänerannikul.
Kumbki tahtis olla uhkeim linn Aasias.
Smürnas oli ka apostellik kogudus,
mis oli üks nendest seitsmest Aasia kogudusest,
kellele need kirjad Johannese ilmutuse kohaselt saadeti.
Jeesus ütleb enda kohta:
"Nõnda ütleb Esimene ja Viimne,
kes oli surnud ning on jälle elavaks saanud."
See vastab ka koguduse olukorrale.
Neid pandi proovile ja kiusati taga ning osad neist tapeti.
Aga Jeesus tahab neile öelda:
"Ärge kartke, ma olen üles tõusnud!
Ma surin, aga ma olen üles tõusnud."
Selles kirjas sisaldub lohutav sõnum.
Kui nüüd mõelda, siis nii see vist oli.
Oli tagakiusamine ja muu selline.
Igale ajale on oma sõnum.
Kristus ütleb: "Ma tean su viletsust ja vaesust."
Sõpra, kes on kitsikuses ja erinevates raskustes,
lohutab kindlasti teadmine,
et Kristus teab seda, millega tal tuleb silmitsi seista.
Lohutus jätkub veel:
"Ära karda seda, mida pead kannatama."
Kannatustelegi on pandud kindel piir.
Räägitakse kümnest päevast.
Ma usun, et tol juhul see oligi 10 päeva -
ka tegelikult 10 päeva kannatusi sellele kogudusele.
Sellest näeme, et nendel kannatustel on oma algus ja lõpp.
Jumal teab ja ütleb:
"Ole ustav surmani, ja ma annan sulle elupärja!"
Tõlge: Kuno Kivikink