HOIA OMA ARMASTUST!
12. osa Juhised abielus olijaile
Eija ja Jouni Koskela,
olete korraldanud Soomes kümneid abielulaagreid,
olles olnud ise nende kõige olulisemateks eestvedajateks.
Kuidas teist üldse said paarisuhte koolitajad?
Usun, et meie lugu on selles mõttes üsna tavaline,
et me algul käisime ise tavalise abielupaarina abielulaagris.
Me esimene kord oli 1983. aasta suvel Ryttyläs.
1984. a sündis üks me lastest, nii et siis ei saanud kusagile minna,
kuid 1985. a suvel käisime taas
ja märkasime üllatusega,
et meid on määratud oma grupi juhtideks.
- Kas see polnud mitte kolmandal aastal?
- Ikka teisel korral.
Tore, saimegi otsa lahti paarisuhte erimeelsusega.
Oli see siis teine või kolmas kord.
Teine või kolmas kord jah,
kuid kui Jouni mainis,
et oleme selles suhtes täiesti tavaline abielupaar,
siis oleme tavaline paar veel ka selles osas,
et sinna esimesse laagrisse minnes
polnud me sellest kumbki üliväga vaimustuses.
Jouni pani meid lihtsalt kirja
ja mul polnud muud valikut kui vaid minna.
Nii et ma läksin sinna veidi kui punetava kõrvaga,
kuna mind oli kui kõrvupidi abielulaagrisse veetud.
See esimene laager muide ei meeldinud mulle ka eriti.
Küll aga meeldis mulle tohutult see, mis sellele laagrile järgnema hakkas!
Sest ma avastasin, et mu mees on võtnud kõigest kuuldust õppust
ja muutnud oma käitumist.
Ehk siis, laager sai tuntuks selle heade viljade poolest.
Tänu sellele nõustusin ka 2 aasta pärast sinna uuesti minema
ja sellest alates oleme olnud seal iga suvi.
Olles suuremat osa neist ise juhtimas.
- Just nii.
Kuid see pole kummagi te jaoks leiva teenimise amet?
Ei.
Mina töötan õpetajana.
Algklasside õpetajana.
- Ja mina olen ettevõtja.
Mis alal?
- Ma tegutsen kahes vallas.
Mul on nii põllu - kui metsamaad
ja teises ettevõtmises saan rääkida peale.
Hea küll.
Milline pere teil on?
Meie perre kuulub hetkel 6 last, 3 väimeest ja 2 lapselast.
Kuid lähme nüüd meie peateema juurde.
Meie saate pealkiri on "Hoia oma armastust!"
Kas paarisuhtes valitsev armastus saab olla igavene?
- Ja kui saab, siis kuidas?
No nii palju võib öelda,
et abielu on mõeldud vaid selle elu jaoks.
Nii et selles mõttes see pole igavene.
Kuid sügavamas mõttes on tegu loomulikult igavese teemaga.
- Kas oma abikaasasse on võimalik ka uuesti armuda?
Muidugi!
Võin isikliku kogemuse põhjal väita, et võib!
Ehk siis, kui armastus on hakanud kustuma
ja tunded on hakanud hääbuma,
siis tegelikult pole veel midagi kaotsis?
Ei ole kaotsis,
kui ollakse valmis nägema vaeva selle suhte kallal.
Siis on täiesti võimalik armuda taas samasse inimesse,
kuna temas on ju endiselt olemas kõik need asjad,
millesse algul armutud sai.
- Ja vahel tuleb sinna veel teatud asju juurdegi.
Eija, milline on hea naine?
Ja milline on hea mees?
Kummale ma vastama pean? - Mõlemale.
Sest ma küsin hetke pärast sama asja ka Jouni käest.
Mul on kergem vastata sellele, milline on hea mees.
Võin tuua siia terve soovnimekirja.
Hea mees on turvaline.
Armastav.
Oma naisega arvestav ja vastutustundlik.
Hea naine on...
No mul isiklikult on kogemusi vaid ühe naisega,
kuid ta on hea vestluskaaslane.
Loomulikult on tähtis ka
kõik naiselikkuse ja seksuaalsusega seonduv,
kuid eelkõige rõhutaksin seda,
et Eijaga on tore rääkida kõikvõimalikest asjadest.
Näiteks autoreiside ajal.
Oleme aastaid ja aastaid käinud automatkadel -
ka siis, kui lapsed alles väikesed olid ja sõidu ajal palju magasid.
Nii et me saime rääkida erinevatel teemadel.
On teil hea naise osas veel midagi lisada?
Hea naine võiks olla see,
kes annab oma mehele ruumi olla mees
ja annab talle ka ruumi tõmbuda vahel eemale kõigest.
Tõmbuda oma maailma, mida osad kutsuvad ka koopaks.
Kuid anda talle aega ja ruumi tõmbuda, kuhu iganes tal tarvis,
et mõelda seal meeste jaoks suurte ja oluliste asjadele peale.
Ja ega ma rohkem ei oskagi midagi kosta.
Kas Piiblis leidub teatud juhiseid,
kuidas olla abielumees ja abielunaine?
Selle kohta, kuidas naine peaks käituma mehega
ja mees naisega?
Neid juhiseid on seal tõesti mõlema jaoks.
Üks äärmiselt tuntud koht, millest palju räägitakse,
on Efeslaste kirja 5 ptk's.
Seal on öeldud,
et mees peab armastama oma naist nagu Kristus kogudust.
See on muidugi miski,
mis kätkeb endas palju erinevaid aspekte,
kuid see, mida sealt ridade vahelt välja lugeda annab,
on see, et mees on olemas ja võtab vastutust.
Seda eriti veel siis, kui peres on lapsed,
aga samas ka muidu.
Ehk siis, isa üks olulisemaid ülesandeid
on õpetada lastele, kuidas näiteks palvetada.
Seda loomulikult koos emaga,
kuid eriti just mees on kutsutud seda ülesannet täitma.
Mitte vaid pealtvaatajaks või tooli soojendajaks,
vaid kohalolevaks meheks ja isaks, kes on kaasas kõigega.
Mis aga puudutab naise ülesandeid mehe suhtes?
Seal samas Efeslaste kirjas räägitakse alistumise mõttest,
mis ei tähenda kuidagimoodi seda,
et mees vägisi allutab naise endale,
temast kui teerullina üle sõites, või teda oma käpa all hoides.
Küsimus on eelkõige erinevates ülesannetes selles suhtes
ja ka pere heaolu silmas pidades.
Lisaks sellele lisaksin mõtte Roomlaste kirjast,
kus räägitakse võistlemisest.
Paljud abielud hakkavad mingil hetkel
meenutama kui võistlusväljakut,
kus võisteldakase mitmel erineval alal.
Paulus õhutab meid ka võistlema,
kuid võistlema teineteise austamises.
Selles peitub ka üks hea juhis heaks meheks ja naiseks olemisele -
me võistleme teineteise austamises.
Lisaksin lühidalt veel ühe asja,
mis puudutab mõlemaid.
Armulikkus.
Arusaam sellest, et me kumbki oleme ebatäiuslikud
ja ebaõnnestume ühel või teisel moel, pannes vahel ka puusse.
Seda nii elus tervikuna kui ka me omavahelises suhtes.
Kuid me peame mõistma,
et tegu on mu abikaasaga, kes on mulle kingitud
ja ma saan teda armastada.
Isegi, et ta on ebatäiuslik, nii nagu ma isegi.
Ehk siis vastastikune armulikkus.
Nii nagu Jumal on meile armuline,
peame ka meie seda olema teiste suhtes.
Ja ka iseenda suhtes.
- See on tõesti raske.
See on vahel ikka kohe väga raske.
See on ilus mõte
osata olla õigel ja tervel moel mehele alistuv ja austav naine,
ning armastada oma naist nõnda nagu Kristus meid armastab.
See on nii raske,
et näiteks me oma Soomemaal praegusel hetkel
lõppevad üle pooltest abieludest lahutusega.
Miks?
Miks on nii palju lahutusi
ja miks neid üha enam juurde tuleb?
Lahutuse põhjuseid on kindlasti palju erinevaid.
Seetõttu pole ka võimalik üht ainust neist esile tuua,
öeldes, et see on see põhjus!
Kuid üks põhjus on kindlasti see,
et ei olda teadlikud, mida kõike annaks veel teha,
et saada see suhe jälle korda.
Sellest on saanud kui üks harjumuslik mudel.
Lahutamisest siis.
Niipea, kui läheb raskeks, arvatakse kohe,
et ega muud väljapääsu pole kui et lahutada.
Mina aga usun, et paljud lahutused saaks ära hoitud,
kui osataks paluda abi
ja kui osataks need asjad kuidagi käiku lasta,
mõeldes ka aarete peale,
mis on leitavad peale neist raskustest läbiminekut.
Paljud lahutused on ilma asjata.
Lisaks sellele veel tõsasi,
et armastuse olemust mõistetakse kuidagi poolikult või mitte piisavalt.
Mõeldakse, et küsimus on kaunis tundes.
Pole kahtlustki, et tunded kuuluvad mitmel erimoel armastuse juurde,
kuid armastus oma põhiolemuselt
on otse ja omadega öelduna rohkelt higi, verd ja pisaraid.
Ehk siis armastuse juurde käib ka see, et...
Või las ma öelda seda teistmoodi -
mul on must T-särk seljas ja ma haisen higi järgi,
kuigi muidu olen igati tark ja tubli.
Samas aga olen ju endiselt see mees, kellesse mu naine armus kord.
Lisaks sellele veel palju suuremad asjad.
Ehk siis, tundub, et liiga kergesti antakse alla.
Ühtlasi aetakse ka segi kaks asja -
armumisega seotud tunded ja armastamine.
Armumisega käivad kaasas need imelised tunded,
mida kogeme teise suhtes siis, kui oleme temaga alles tutvunud
ja hormoonid möllavad kõige täiega.
Kõik tundub nii imeline.
Kuid see tunne ei kesta igavesti.
Ja kui siis see armumise faas ümber saab,
arvatakse ekslikult, et nüüd ongi kõik läbi.
Kui tegelikult see armastamise pool alles siis just algab.
See, mis on see püsiv ja tugev.
Ja kui väga hästi läheb,
süttivad need armumise tunded meie rõõmuks mingil hetkel jälle.
Ehk siis esimese kriisi peale ei tohiks kohe alla anda.
Kriise tuleb nii või teisiti ja kindlasti.
Oluline vaid on, et ei tuleks sellist kriisi,
mis meid lahku viiks.
Mis nõu te siis annaksite, et kui kriis tuleb, siis...?
- Rääkige.
Ühtlasi pole see ka häbiasi otsida abi.
Soomes on palju erinevaid perekeskusi
ja muud professionaalset abi.
Kuid vahel piisab
mõnest usaldusväärsest, tuttavast abielupaarist,
kellega koos vestelda.
Lisaks sellele veel erinevad abielupaaridele mõeldud üritused,
mis toimuvad aastaringi.
- Oleme eetris kristlikul telekanalil,
nii et me vaatajate seas on kindlasti
tugevalt usklikke, kuid samas siiski kriisis olevaid paare.
Kas võib olla, et usklikud inimesed
muudavad oma kriisiolukorrad ülivaimulikuks
ega oskagi seetõttu kuskilt abi otsida?
Professionaalset abi.
Tundub küll nii. - On jah? - On küll.
Usun, et see oht on täiesti olemas.
Kui abielupaaril on kasvõi mõni praktiline asi,
mis enam ei toimi,
siis selle "raviks" hakatakse lugema rohkem Piiblit
ja hakatakse rohkem palvetama,
arvates, et kõige selle läbi saab oma asjad korda.
Kuid ei pruugi saada.
Piibli lugemine on ütlemata hea asi
ja palvetamine veelgi parem,
kuid kui võtta konkreetse näitena näiteks kapi asukoht toas,
siis see kapp ei liigu paigast
ei Piibli lugemise ega mitte lugemise peale.
See liigub siis, kui me arutame selle üheskoos läbi
ja otsustame, kus on parim koht selle kapi jaoks.
Ehk siis ainuüksi vaimulike abivahendite kasutamine
ei pruugi seda kriisi lahendada.
Jah, neist on abi,
kuid lisaks sellele on ka tarvis konkreetset omavahelist suhtlemist.
Ja ka abi väljaspoolt.
Ning tegutsemist.
Ja tegutsemist.
Prügikott ei astu palve peale ise üle ukseläve -
emb-kumb kaasadest peab selle välja viima.
Oli see alles tark mõte!
Mis puudutab usklike abielupaaride püsima jäämist,
siis ma ei tea, kas seda teemat on lähemalt uuritud,
kuid sulle, Jouni, meeldib küll viia läbi igasugu argipäeva uuringuid,
mille põhjal teha erinevaid arvutusi.
On teil siis infot selle kohta,
kas usklike abielud püsivad paremini kui mitteusklike omad?
Tampere Ülikoolis on üks vastav uuring läbi viidud.
Seppo Niemelä uuris abielulaagrites käivate paaride liitusid
Selles leiti, et nendes laagrites käimine
ja nende tegevusega kaasas olek vähendab abielulahutuste arvu
ning annab abieludele jõudu ja hoogu juurde.
Kuid mu kõhutunne ütleb kristlike abielude kohta seda,
et andestamine toimib neis paremini,
nii, kui ka ehk teise osapoole austamine.
Neist on ilmselgelt abi,
kuigi kristlikud abielud pole kohe kindlasti probleemivabad.
Kas usklike abieludes maadeldakse ka nende tõsiste teemadega
nagu truudusetus, vägivald vms.?
Kahjuks küll.
Kahjuks on tõesti nii, et kuigi on tegu usklikega,
siis see ei kaitse meid veel langemise eest.
Igal ühel meist on võimalus teha valesid valikuid
ja kogeda seejärel nende tagajärgi.
"Vennaarmastuses olge üksteise vastu hellad,
vastastikuses austuses jõudke üksteisest ette!" Ro 12:10
"Ja ärge kurvastage Jumala Püha Vaimu,
kes on kinnitanud teid oma pitseriga lunastuspäevani!
Kõik kibedus ja raev ja viha ja kisa ja teotamine
jäägu teist kaugele eemale koos kogu kurjusega.
Olge üksteise vastu lahked, halastajad, andestage üksteisele,
nii nagu ka Jumal on teile andestanud Kristuses." Ef 4:30-32
"Kui me oma patud tunnistame, on tema ustav ja õige,
nõnda et ta annab andeks meie patud
ja puhastab meid kogu ülekohtust." 1 Johannese 1:9
Vägivald on väga, väga tõsine teema,
millest oli ka lühidalt juttu meie eelmises saates.
Milline on teie sõnum perele,
kus valitseb kas füüsiline või vaimne vägivald?
Rääkides füüsilisest vägivallast,
siis esimene löök või litsumine peaks olema ohumärk,
mida väga tõsiselt võtta.
Nii nagu üks mu tuttav ütles: "Üks mees saab lüüa mind vaid korra"
ja see on hea juhis, mida järgida.
Seda ei tohiks kuidagi kinni katta, vaid selles osas tuleks otsida abi.
Arvestades asjaolu, et oleme eetris kristlikus telekanalis,
võib nii mõnigi vaataja mõelda kohe Piibli vaatenurgale
nii abielu kui perega seoses.
Seetõttu ka, kuidas on üldse võimalik,
et seda kõike, mida võib kindlasti nimetada ka patuks,
et seda leidub usklike abielupaaride ja perede keskel?
Ühtpidi saaks sellele väga lihtsalt vastata -
seetõttu, et me oleme patused.
Igaüks meist.
Igaühe meie perre, paarisuhtesse ja ka üksikindiviidi ellu
tuleb ja kuulub asju, mida võib nimetada patuks.
Me keegi ei saa sellest kunagi vabaks.
Seetõttu ka on meil kristlastel ja kristlikel peredel üks asi,
mis kõige muuga võrreldes on uskumatult imeline.
See on teadmine, et Jeesus annab meile andeks.
Meil on teadmine sellest, et võime kogeda uut algust.
See on ka see põhjus,
miks tundub, et usklike abielud peavad paremini vastu kui teiste omad
Nagu Jouni juba varem ütles -
meil on see andekspalumise ja andeksandmise tee,
aga samas ka tee Jumala juurde,
kelle juures leida andestust ja sügavamat seesmist tervenemist.
Kuid samas me ei saa kunagi valmis.
- Ei.
- Aga arm püsib. Arm püsib.
Rääkisime eelmises saates sellest,
kui üks abikaasa on usklik ja teine mitte.
Teie nõuanne oli,
et usklik peaks leidma endale pigem uskliku abikaasa.
Kuid rääkides täna neist,
kes on juba pikemalt paarisuhtes olnud,
siis võib ju juhtuda sedagi,
et üks abikaasadest saab korraga usklikuks.
Üks abikaasa leiab Jeesuse oma ellu, teine mitte.
Või siis üks on paadunud ateist,
samas kui teise süda igatseb täiega lugeda Piiblit.
Milliseid probleeme võib selles olukorras tekkida?
See on väga tõsine teema,
kui ühe abikaasa põhiväärtused elus on nii palju erinevad teise omadest.
Samas oleme ise näinud ja ka mitmed teised,
et sellest hoolimata on abielusuhteid, mis toimivad hästi.
Ehk siis neil on muid ühiseid näitajaid.
Omavaheline austus,
oma abielu hoidmine ja selle püsimise eest seismine.
Kuid samas on ka väga suurel hulgal neid juhtumeid,
kus kui otse öelda, valitseb kui põrgu maa peal.
See on ehk liiga karmilt öeldud, kuid ometi see nii just ongi.
Kui õigesti mäletan, oli Paulusel oma seisukoht selles osas.
Ta ütles, et kui mõnel mehel on uskmatu naine,
kes siiski hea meelega tahab elada oma mehega koos,
siis olgu nad aga abielus edasi.
See oli nüüd selline vabatõlge Pauluse mõttest,
millest võiks siis kaudselt järeldada,
et see peaks olema ühtpidi võimalik saada taoline suhe toimima.
Apostlite tegude raamatus
öeldakse kindlasti nii mõnelegi uskmatuga abielus olijale
järgmised lohutavad sõnad:
Usu Issandasse Jeesusesse, siis pääsed sina ja su pere!”
Mida te sellest piiblilõigust arvate?
See on kindlasti üks Piibli erilisemaid tõotusi.
Kuid siinkohal räägiksin siis ühest uurimusest,
mille olen läbi viinud.
Ühes kristlikus ajakirjas
on omaette kolumn: "Tunnistajate kett".
Ajakiri ilmub 5 korda aastas ja igas selle numbris
räägib keegi inimene sellest, kuidas ta leidis Jeesuse.
Uurisin mõnda aega tagasi neid lugusid,
leides, et 80% inimestel, kes rääkisid oma elust,
oli nii, et neil oli olnud keegi lähedane eestpalvetaja.
Keegi oma lähedastest.
Oli selleks siis ema või isa, või ka vanavanemad.
Vahel ka nii, et lapsed palvetasid oma vanemate eest,
või siis pühapäevakooli õpetaja tegi eestpalveid.
Ehk siis, kuigi seda pole otseselt Piiblis kirjas,
on siiski näha, et eestpalvetes kantud inimene
ei lähe omadega hukka.
Ei saa muidugi väita,
et igas peres, kus on keegi usklik, saavad ka kõik teised usklikeks,
kuid seda sünnib siiski hämmastavalt palju.
Olgu siis nendeks abikaasa, laps, vanavanem või keegi teine.
See võib juhtuda alles aastakümnete pärast
või alles siis, kui eestpalvetaja on juba siit ilmast lahkunud,
kuid neid asju sünnib.
Tänu Jumalale selle eest!
Ehk siis, eestpalved kannavad vilja.
Just. Nii meile vähemalt tõotatakse,
et meie palveid võetakse kuulda ja neile ka vastatakse.
Rääkides vastamisest,
siis tahaksin anda teile erinevaid lühikesi sõnu,
mis on nopitud välja abielukriisidest.
See on selline vanaaja ajakirjanduslik meetod,
kus ütled ühe sõna ja siis vaatad, mis sulle sellega lühidalt seostub?
Ja millist nõu selles osas anda, sest meid vaatab suur hulk inimesi,
kelle jaoks just see üks sõna võib olla kõige suurem valupunkt,
mille osas abi otsitakse.
Armukadedus.
Probleem enesehinnanguga.
Jah, lühidalt öeldes küll.
Või see on vähemalt oluline faktor selles.
- Saab sellega midagi ette võtta?
Saab. See pole küll kerge, kuid enam-jaolt on see lahendatav.
Truudusetus.
Mõlemaid puudutav teema.
See pole ainuüksi mustvalge lugu.
Kuidas sellega toime tulla?
Läbi sügavamate vahendite, mida oleme ka juba maininud.
Esiteks, et püsiks omavaheline ühtsus ja kontakt.
See aitab armukadedust väga palju vältida.
Me rääkisime truudusetusest. - Truudusetusest muidugi. Vabandust!
Kuid omavaheline ühtsus aitabki truudusetust vältida.
Madal enesehinnang on järgmine sõna,
mida juba põgusalt mainisite.
Rääkisime ka sellest,
et kui armastus on surnud, tuleb see uuesti üles leida.
On teil selles osas veel mingeid mõtteid või nõu,
kui on tunne, et ma enam ei jaksa, talu, kannata ega ka armasta mitte.
Mida siis teha?
No las ma vastan.
See on nüüd küll ehk liiga mehelik ja ratsionaalne mõte,
aga üks moodus sellega tegeleda,
on panna paberile kõik oma suhte plussid ja miinused.
Ehk siis, mida olen saanud kogeda oma abikaasaga,
mida võiksin saada
ja mida ehk kaotaksin, kui temast loobuksin?
Ehk siis, võiks käia läbi oma ühise elu ajalugu,
mis võib olla üsnagi pikk.
Kui ollakse väsinud teisest inimesest,
kogedes seda tunnet, mida kirjeldasid, et enam ei jaksa,
siis tasuks peatuda ja mõelda, miks ma tegelikult nii tunnen?
On see tõesti tingitud mu abikaasa isiksusest,
või hoopis teatud argipäeva asjadest, mis kurnavad?
Sest üsna tihti on nii,
et põhjus ei peitu üldse mitte meie abikaasas ja tema isikus,
vaid hoopis muudes asjades, mida annab ära korraldada.
Suure tõenäosusega seda üheskoos tehes.
Ja vahel tasub pöörduda tagasi täitsa sinna juurte juurde,
mõeldes, milline mu kaasa oli kõige alguses?
Ja siis vaadata, on see veel temas alles?
Kõigi nende kortsude ja hallide juuste taga.
Kogu selle kupatuse taga võib endiselt leiduda
see sama igati kütkestav inimene, kes mingil moel on läinud kui kaotsi.
Ehk siis väsimuse ja tüdimuse taga võib olla mitmeid erinevaid põhjuseid.
Nii et tasuks tõsiselt mõelda, mida selles osas ette võtta,
sest võimalusi selleks on palju.
- Ühtlasi aga tuleb leppida sellegagi, et mitte iga päev pole lust ja lillepidu
- Isegi mitte abielus mitte!
Kas tõesti? - Tõesti, tõesti.
Aga mis siis, kui mu teine pool on mulle täiega haiget teinud?
Olen kohe tõsiselt solvunud ja haiget saanud.
Usun, et kõige hullem asi on see solvumine endasse matta.
Nagu aru saan, pidasid silmas sellist solvumist,
mis tõesti haiget teeb ja närib.
Eesmärgiks peaks muidugi olema leppimine
läbi andekspalumise ja andeksandmise,
kuid see võtab üsna sageli aega.
Ehk siis sellel, kes on haiget saanud,
on omamoodi õigus oma valu läbi elada
ja isegi praadida selles veidi.
Nii nagu tal on ka õigus öelda, et see tegi talle haiget
ja solvas teda.
Vastavalt juba oma loomustele kulub igal ühel selleks oma aeg,
kuid peale seda on kogu teemat palju kergem lahata.
Kuigi selleks võib vahel kuluda päris palju aega.
Siinkohal on tõesti oluline mõista, et see võib võtta oma aja.
Sest kui mulle on tõsiselt haiget tehtud ja see on haavanud mind,
siis kui mõelda ükskõik, millise haava peale,
siis see ei parane ju üle öö!
See võtab oma aja.
Samamoodi, kui oleme üksteisele haiget teinud,
on oluline anda üksteisele aega paraneda sellest.
Mitte nõuda "annan andeks"-plaastrit, millega kogu asi kinni katta,
sest sel juhul võib haava tekkida põletik
ja paranemine venib veelgi pikemaks.
Kuid kas Piibli kohaselt peaks abieluski
andma kogu aeg kõik, kõigile ja alati andeks?
- Raske küsimus.
Mis muid variante veel oleks?
Kui ma ei andesta,
loon oma sisimas pinnase, kus saab hakata vohama kibestumine.
Kibestumine aga saab kahjustada vaid mind ennast.
Ehk siis, ühtpidi on andestamine üsna isekas tegu,
kuna ma ise tunnen end paremini, kui teisele andestan.
Ma ei pea nõustuma kõigega, mida teised teevad
ega leppima kõige halvaga.
Kuid andestamine teeb mulle endale head.
Ja loomulikult teeb see head meie suhtele,
kui me vahel valitseb andestus.
Olete te puutunud kokku ka selliste paaridega,
kelle osas pole muud varianti, kui öelda neile: "Minge lahku!"
Ja kui on, siis millisel hetkel seda öelda?
Teatud selliseid juhuseid on olnud,
kus põhjuseks on olnud vägivald.
Teatud peredes on valitsenud vägivald.
Või kui peres on esinenud verepilastust või midagi sarnast.
Või kui ühe abikaasa alkoholism on kestnud aastaid
ja ta ei muutu ega muutu, isegi, et temast hoolitakse.
Nii et mingid sellised juhused.
Või kui on tegu väga jõulise enesele alistamisega,
mis on juba haiglaslik ja teist osapoolt hävitav.
Ütleksin nii, et kui on valida vaid halbade variantide vahel
ja lahutus on neist halbadest variantidest
kõige vähem halvim,
siis on see ehk parim lahendus.
Kuid kui võtta näitena 100 abielupaari,
siis kui suurest hulgast abielupaaridest me räägime,
kelle osas tundub, et pole enam mingit lootust
ja vähimatki põhjust jätkata.
Või kui mitmel paaril sajast oleks veel võimalus?
Ühtaegu raske kui ka ohtlik pakkuda.
Kuid ütleme nii, et enamusel neist -
90 paaril on kindlasti veel võimalus.
Milline on terve perekond?
Millised aspektid iseloomustavad tervet peret?
Naer.
Koos olemise nautimine.
Ühine ajaveetmine.
- See ei tähenda seda, et koguaeg oleks tore,
aga see puudutab üldist atmosfääri,
nii et pereliige - olgu selleks siis laps või täiskasvanu,
kogeb, et ta tahab kuuluda sellesse perre.
See oleks lühidalt öeldes see vastus.
Milline on Jumalale meelepärane abielu?
Selline, kus täitub Jumala tahe ja plaan abikaasade suhtes.
Abikaasad võivad inimestena olla väga erinevad,
kuna Jumala teed iga inimese jaoks võivad olla erinevad.
Kuid meelepärase abielu juurde kuulub kindlasti teineteise austamine,
andeksandmine
ja arusaam, et mõlemad on võrdväärsed.
Kindlasti seegi, et mul on võimalus armastada
ja kogeda, et ma olen armastatud.
Vajadus olla armastatud
on üks me suurimaid ja sügavamaid vajadusi,
mis peaks kindlasti saama rahuldatud ka me paarisuhtes.
Kogemine, et olen armastatud.
Mul on nende kahe saate jooksul olnud võimalus
teid intervjueerida ja kuulata,
pakkudes samas vaatajatele hääd paarisuhte alast nõu.
Kuid nii mina kui vaatajad tahaks vägagi teada,
kuidas te kaks kord teineteist leidsite?
Väga väärikalt!
Noooh?
See on lugu, mis mulle väga meeldib,
kuigi olen seda mitmeid kordi kuulnud.
- Ja Eija räägib selle meile? Eija räägib.
Sulle meeldib see lugu, kui mina seda räägin? - Just.
Ehk siis - Soome Piiblikool ja aasta 1976.
Mina, noorsootöö juhiks õppija
ja Jouni - 1. kursusele tulnud noormees.
Minu ülesanne oli intervjueerida igat esmakursuslast
esmakursuslaste avapeol.
Juhtus nii, et suhtlesin mikrofon käes algul publikuga
ja siis pöördusin mikrofoniga selle noormehe poole,
nägemata enam midagi muud kui vaid tema rohelisi silmi.
Pea oli korraga täitsa tühi.
See oli tõesti kui armumine ühest sõrmenipsust ja oligi kõik.
Harukordne olukord ka selles mõttes,
et neid olukordi tuleb harva ette, mis Eija sõnatuks võtaksid,
kuid see olukord võttis.
- Kas sinuga juhtus sama?
- Teadsid sa, et leidsid omale naise?
No tegelikult olin juba varem näinud tema pilti ajalehes,
mis oli äratanud minus teatud mõtteid.
Mitte kohe tol õhtul,
aga järgnevate päevade jooksul küll.
Sealt edasi tegutsesime üsna kiiresti,
ehk siis sellest esimesest, "pilt taskus" kohtumisest
läks mingi 2-3 nädalat, kui hakkasime käima.
See oli millalgi jaanuaris-veebruaris.
Mais me kihlusime ja oktoobris abiellusime.
Kui kaua olete nüüd abielus olnud?
Pea 30 aastat.
On teil alati olnud tore ja kerge koos?
- Ei.
Mis on olnud see teema,
kus nii elu kui Jumal üheskoos on teile midagi õpetanud?
See kõige parim asi, tänu millele te nii täna,
kui loodetavasti ka homme ja aasta pärast endiselt abielus olete?
Minu jaoks isiklikult
kinnistub iga päeva ja aastaga üha enam see arusaam,
et ma olen abileus täiesti õige ja sobiva naisega.
Kui kogu mõte väga lühidalt kokku võtta.
Eija on hea naine.
Sellele on üsna raske vastata,
kuid üks tõeliselt äge asi on see, kui saab kõrvalt vaadata,
kuidas Jumal arendab
ja laseb küpseda su kõrval oleval inimesel.
Näha, kuidas Jumal toob temas esile muutusi.
Muutusi, mida vaid Jumal saab esile tuua.
Ehk siis, äkilisest ja viha pidavast mehest
saab 30 aasta jooksul leplik ja üsnagi rahulik vend.
Nii et põhjusi hämmastumiseks on ikka olnud.
Selle muutuse taga pole aga mitte sina, vaid...?
Vaid?
No sina ka kindlasti. Vähemalt osaliselt.
Kuid ennekõike muidugi Jumal.
Lisaksin siia juurde veel ühe sõna - uudishimulikkus.
Nii inimlik ja maine uudishimu,
kuid ka uudishimu elu enda vastu,
et näha, milliseks see elu selle naisega kujuneb
ja kuidas see koos olles kujuneb?
Ja seda saab näha ning jälgida kuni lõpuni välja.
Lõpetame tänasegi saate kolme sõnaga,
nii nagu seda eelmisegi saate lõpus tegime,
kui andsime kolm sõna noortele abielluda soovijaile.
Oleks teil ka kolm sõna neile, kes on juba pikka aega abielus olnud
ja vajaksid pisut tuge?
Armastage.
Suhelge.
Kuulake.
Aitäh teile, Eija ja Jouni! - Aitäh!
Tõlge: Anne-Ly Raukas