HOIA OMA ARMASTUST!
11. osa Juhised abielluda soovijaile
Eija ja Jouni Koskela,
olete viinud läbi lugematul hulgal abielulaagreid
ja veelgi suurem hulk abielupaare on käinud läbi neist laagritest,
otsides endale töövahendeid oma paarisuhte parandamiseks.
Tean, et kogu te õpetus on vägagi Piibli-keskne
ja kuna oleme täna eetris kristliku telekanali vahendusel,
siis väga tore, et see nii on.
- Südamest tere tulemast "Hoia oma armastust!" saatesse!
Täname!
Tahaksin paluda teil luua kohe alguses
üks kompaktne pilt või kujund sellest,
milline on teie meelest Jumalale meelepärane ja hea abielu?
Kõiges esmalt meenub kohe see,
et tegu peaks olema suhtega, kus valitseb teineteise austamine.
Kus mõlemad kogevad, et neid hinnatakse
ja et nad on austatud.
See on ehk pisut raske sõna, kuid sellest hoolimata.
Teine asi, mis kohe meenub,
on see, et suhe peaks olema selline, kus tuntakse end turvaliselt.
Et mul on õigus olla mina ise
ja tal on õigus olla tema ise.
Et me võime olla just need, kes me oleme.
Kogeda turvalisust ja rahu.
Et ei peaks kartma, et teine võib iga hetk lahkuda
või jätta mind maha, kui raskused tekkivad.
Mida sa, Jouni, ütled?
Nõustun nende samade asjadega, mida Eija juba mainis.
Lisaksin veel ühe mõtte Piiblist,
et kolmekordset lõnga ei kista nii kergesti katki.
Ehk siis, tegu on suhtega, kus toetutakse Jumalale
nii headel kui halbadel aegadel.
Kuid inimlikult rääkides veel nii palju,
et mul mehena oleks Eija abil võimalus
kasvada ja areneda selliseks meheks, kelleks Jumal on mind loonud.
Sama kehtib ka naise puhul.
Ta peab kogema minupoolset tuge oma naiselikkuses
ja naiseks kasvamises.
Rääkisime just abielust, kasutades sõna "abi"elu.
Kui aga rääkida vabaabielust.
Milline on teie meelest Jumala arvamus
ja suhtumine vabaabiellu?
Ma saan vaid öelda seda, mida ma arvan.
Vabaabielu juba sõnana kõlab pisut imelikult,
sest tegelikult pole ju seal taga mingit abielu.
Pole ju sõlmitud mingit abielu.
Jah, on ehk mõni omavaheline kokkulepe
ja on räägitud teatud teemadel,
kuid ametlikult pole ju sõlmitud mingit abielu.
Tegu on lihtsalt suhtega, mille raames elatakse koos
ja muud seal polegi.
Nii palju aga, kui ma Piiblist aru saan,
siis Jumala tahe oleks, et abielu oleks ikka sõlmitud.
Mida sa, Jouni, ütleksid noortele,
kes kas täna või homme on kaalumas vabaabielu?
Öelda oleks muidugi palju,
kuid tulles veel tagasi selle vabaabielu sõna juurde,
siis siinkohal meenub esimese asjana nelinurkne ring,
mis iseenesest on kui võimatu nähtus.
Ehk siis sõna "vabaabielu" kätkeb endas
kahte teineteisele vasturääkivat asja: "vaba" ja "abielu".
Need ei saa kuidagi olla ühes pajas.
Tänapäeval on vabaabielu muidugi üsna levinud ja tavaline nähtus,
kuid samas see tundub kuidagi ebasiirana,
sest mõlemad osapooled selles suhtes on kui mõned katsejänesed.
"Kui valmistad mulle head meelt ja meil läheb kõik hästi,
siis mine tea - ehk isegi abiellun sinuga kunagi."
Need on need peamised mõtted, mis selle kõigega seostuvad.
Kuid oleks teil nüüd mõni sõnum, juhtnöör või sõna
just nimelt sellisele noorele paarile,
kes plaanib ühte elama asumist ilma abiellumiseta?
Ütleksin nii, et tasuks mõelda: "Aga miks mitte siiski abielluda?"
Mis on need põhjused, miks tahetakse elada vabaabielus?
Kas mõte on selles,
et kui see suhe ei toimi, on sellest kergem jalga lasta?
Kuigi ühine liit peaks just pakkuma turvatunnet,
kus oleks kergem harjutada koos elamist ja olemist.
Seda teadmises, et üksteisele pühendumine on kindel.
Ehk siis, see ei peaks olema mingi prooviaeg või nö proovisõit.
Selge. Nii palju siis vabaabielust.
Kuid kui mõelda sellele, et me tänase saate eesmärk
on jagada juhiseid neile, kes plaanivad astuda abiellu,
siis enne, kui läheme selle teema algasjade juurde,
vaatame korraks üle selle lõppaspektid.
Teil on pikk kogemus abielupaaridega kohtumistest
ja nende kriiside tundma õppimistest.
Mis on need kõige suuremad illusioonid,
millest staažikamad abielupaarid on juba teadlikuks saanud,
kuid millest teadmine juba abielu sõlmimisel
oleks aidanud nii mõnegi probleemi vältimist?
Üks asi, mis kohe meenub,
vaatamata vanas poplaulus öeldule: "Sa ei tohi kunagi muutuda!",
on see, et me siiski muutume.
Nii meeste kui naistena,
abikaasadena.
Emadena, kui peres on lapsi.
See kõik on OK.
Muutumisega seoses
piisab aga vaid ühe tähe muutmisest selles sõnas
ja sellest saab "muutmine".
Me kujutame ette, et võime abielludes muuta...
Ma isegi arvasin, et võin muuta Eijat just selliseks nagu mina tahan.
"Ta on küll juba päris tore pakett,
aga samas on siiski teatud väikesi asju,
mida tahaks hakata temas muutma."
- Aga?
Aga see ei õnnestunud.
Muutmine ei õnnestu kunagi.
Kui rääkida veel neist illusioonidest,
siis üks aspekt on ka see, et suhe vajab hoidmist.
On mõttetu mõelda, et me oleme ju nii armunud
ja armastame üksteist nii väga, et küllap kõik läheb ülihästi!
Jah, ühtpidi lähebki,
kuid samas peab seda suhet siiski ka hoidma.
Nii nagu kõiki teisigi suhteid, mis meil on.
Selle nimel peab vaeva nägema,
seda armutuld peab hoidma põlemas,
et see põleks mitmeid aastakümneid.
Ei pea mõtlema nii, et algul on kõik leegitsev ja tore,
kuid siis saabub see üliigav argipäev.
Sest kui oma suhet hoida,
võib selle leeki ikka ja jälle lõkkele puhuda.
Kuid selle tegemist peab endale teadvustama.
Või vähemalt mõistma, et see on võimalik.
See on väga hea algus kõigi abielluda soovijate jaoks.
Kuid jätkame seda nimekirja.
Milliseid juhtnööre te annaksite ühele paarile -
noorele mehele ja naisele,
neiule ja noormehele,
kes ehk juba lähiajal plaanivad koguduse ees
öelda teineteisele: "Jah."
Sellest "jah"-sõnast on hea alustada.
Läänemaailmas valitseb üsnagi tugevalt
pilt üliromantilisest või tunnetest tulvil abielust.
Pole kahtlustki, et ka kõik see kuulub abielu juurde;
ka kristliku abielu juurde.
Kuid see kõik ei saa olla abielu aluseks.
Kõige olulisem on siiski teadlik ja tahtlik valik.
Mida ma selle all silmas pean, on see,
et ma pole vähemalt viimaste aastate jooksul
kohanud ühtki abielupaari,
kellel poleks tulnud ette väikesi sõnavahetusi,
erimeelsusi või midagi muud sarnast.
Sellistel puhkudel aga on just see tahe ja teadlik otsus need,
mis seda suhet alal hoiavad.
Teadlik otsus ja tahe on need, mis aitavad abielul kasvada.
- Mida täpsemalt tahtma peaks?
No näiteks aastaid tagasi oli teatud asju,
mis mind Eija puhul tohutult ärritasid,
kuid samas mõtlesin, et ma tahan siiski olla koos temaga
ja küllap need asjadki omal moel lahenevad.
Ja on ka paljuski lahenenud.
Ühtlasi peab ka tahtma armastada.
Sest armastus on nii palju enamat kui vaid leegitsevad tunded.
Peab tahtma armastada ja ka väljendada seda armastust.
Viimane kuulub samuti abielu juurde.
Ja tore on see, et kui tahe on olemas,
tulevad ka tunded alati järgi.
Ehk siis peale tormiseid aegu, või argiseid nürisid aegu,
võib taas kogeda seda tunnet,
kus tahaks tundepuhanguna öelda: "Ma armastan sind ikka veel!"
Ehk siis oluline on olla armunud oma abikaasasse,
mitte armumise tundesse.
Rääkides aga oma abikaasasse armunud olemisest,
siis sa pead olema armunud sellesse, kes ta inimesena tegelikult on -
kõigi nende unistuste ja illusioonide taga.
Sest eks me algul näe ikka üksteist läbi roosade prillide
või läbi romantiliste prillide,
kuid kui kõik see roosa ja kõrgendatud tunded taanduvad,
tuleb esile inimese tegelik olemus
ja me peaks olema armunud just temasse.
Just sellisena nagu ta siis on.
Ja see kõik taandub taaskord tahtele.
Kas need ongi need põhiasjad, mida noortele juhistena kaasa anda?
Tooksin veel ka välja rääkimise.
Omavahel asjade selgeks rääkimise.
Kui suudetaks hoida alal see põhimõte,
et rääkida võib kõigest - ükskõik, kui valusast või raskest asjast
siis sellega jõuab vägagi kaugele.
Kuna asjadest mitte rääkimine viib meid teineteisest kaugemale.
Või ka see, kui ei kuulata teineteist. - Just.
Jah, võib ka nii olla, et üks räägib, kuid teine ei võta seda kuulda.
Siis on ka probleem.
Nii et avatud ja lähedase vestluskultuuri alal hoidmine
on äärmiselt tähtis
ja selle abil jõuab väga kaugele.
See oleks siis lisaks tahtele veel.
Usk võib samuti olla üsna problemaatiline küsimus
nende seas, kes plaanivad abielluda.
Kui üks on usklik ja teine mitte.
Mida sellises olukorras olevatele abielu kavatsustega inimestele ütlete?
Sel juhul võetakse juba kohe alguses üks negatiivne seljakott kaasa.
Ma ei ütle sellega seda, et uskliku ja uskmatu vaheline abielu
oleks juba eos ette määratud karile jooksma.
See pole see, mida ma mõtlen.
Küll aga esineb sellises suhtes sageli probleeme,
kuna küsimus on ikkagi väga põhimõttelises asjas.
Maailmavaates ja usu olemuses.
Ja aastate jooksul läheb nii,
et paar hakkab veetma oma õhtuid sõnasõdade saatel,
mitte Jumala Sõna saatel,
pidades sõnasõda ja tülitsedes omavahel.
Vähemalt me enda kogemus kõige nähtu põhjal on selline.
Kuigi, on ka neid paare, kus maailmavaated on täiesti erinevad
ja ometi tullakse üksteisega hästi toime.
Ehk siis tegu on teemaga, mida peab endale teadvustama
ja millele tähelepanu pöörama.
Mõistes, et meil on täiesti erinev arusaam maailmapildist,
tuleb mõelda, kuidas need kaks pilti kokku panna?
Kuidas elada nii,
et mõlemad abikaasad kogevad aktsepteerimist
ja võivad elada selle kohaselt, mis neile on elutähtis.
See teema muutub eriti tähtsaks siis, kui peres on lapsed,
sest lastekasvatuses tulevad ka me põhiväärtused esile.
Nii et neist asjadest peab saama rääkida,
nimetades asju õigete nimedega,
et jõuda teineteise mõistmiseni.
Nii et üks tahab lugeda unejutuks Harry Potterit ja teine piiblilugusid.
No näiteks.
Ja kumma tahtmist siis tehakse?
Nii et kui tulla tagasi selle juurde, mida ma soovitaksin,
nagu sa ka alguses küsisid,
siis ma isiklikult soovitaksin abielluda ühte talli kuuluvaga.
Ehk siis usklik usklikuga? - Jaa.
Sest nii on Piibliski kirjas.
- Paulus annab samuti väga selgelt mõista,
et temagi arvab nii.
- Nii nagu ka Vana Testament.
- Nii nagu usk võib olla erinev,
nii on kindel seegi, et mees ja naine on erinevad.
- No veidi.
Mis on need asjad, mis meid üksteisest eristavad
ja mida oleks hea teada meeste-naiste erinevuste kohta?
Räägime esmalt hingelisest tasandist.
- Ole hea.
- Naised ikka eelkõige.
See nimekiri võiks olla vägagi pikk.
Kui võtta aluseks me enda suhe,
kust paistab välja see, et me oleme täiega erinevad,
siis üks on kindlasti õrnuse ja tundlikkuse teema.
Usun, et mitte vaid mina, aga ka naised tervikuna
on õrnemad ja tundlikumad kui mehed,
elades oma tundeid ka võimsamalt läbi kui mehed.
Lisaks sellele on naistel oskus mõelda kõik asjad ülikeeruliseks,
igatsedes seejärel rääkida neist.
Samas, kui mees mõtleb palju otsekohesemalt
ja sirgjoonelisemalt,
jättes vahel tunded märkamata.
See on see, mis mulle esimese asjana meenub.
See võib erinevates eluvaldkondades olla muidugi ka erinev.
Mis autodesse puutub,
siis mehed on selles vallas muidugi palju tundlikumad kui naised.
Mees sõidab kaunil kevadisel päeval läbi oma küla või elamurajooni
oma uue punase autoga,
tehes seda hästi aeglaselt, et ikka kõik naabrid näeksid,
kuidas peremehel on uus auto.
Nii et mees on tulvil tunnetest,
mis samas võivad elu perioodidest lähtuvalt vahelduda.
Samas on ka olemas väga tundlikke ja õrnu mehi,
ning tõsiseid ja nö külmemaid naisi,
nii et kõike võib olla.
Kuid laias laastus on jah nii nagu öeldud.
Ehk siis lood kummagi osapoole poolt osutatavast lugupidamatusest
polegi vaid müüdid, vaid vastavad tegelikkuses tõele?
Laias laastus küll.
Kuigi samas ei saa seda lugupidamatuseks pidada,
sest küsimus pole ju selles, et üks on parem kui teine.
Küsimus on vaid selles, et me oleme erinevad
ja selles peitub tegelikult oma rikkus.
- Kuna me oleme ka füüsiliselt erinevad,
siis on teil ka selles vallas midagi esile tõsta?
Midagi, mille osas olete samuti märganud,
et seda ei mõisteta või sellega ei lepita.
Kui mõelda seksile, mis on füüsilise poolega seotud,
siis sellega seoses meenub miski,
millega me isegi kogu aeg kokku põrkame
ja mis kindlasti on paljude teistegi paaride teema.
Nimelt see, et naine vajab hellust.
Naise vajadus hellituste, paituste ja kallistuste järele
tundub olevat oluliselt suurem kui meeste vajadus selle järele.
Seda on ehk vahel raske mõista, et nii lihtsalt on.
- Või kuidas?
Usun, et see on pigem tingitud sellest, et sa oled nii imelik.
Ja see polnud praegu üldse lugupidamatus, ega ju?
Üldse mitte!
Vanemaks saades, olles isegi praegu juba keskeas,
olen märganud,
et kuigi paitused ja paituste kogemine tekitavad ka muidu hea tunde,
siis mida vanemaks saad, seda enam nende osakaal kasvab.
Kõigi nende erinevustega seonduvat polegi igakord kerge korraga mõista.
Kui Jouni ütles, et ma olen veidi imelik,
siis Jouni ise on teatud asjades kohe täiega imelik.
Kuid sellega peab lihtsalt leppima, võttes seda vaid kui tema eripäradena
ja osana tema isikust.
Ja just seetõttu ta ongi nii kallis, kui on omal moel imelik ja kummaline.
Meie peres väljendub see hetkel selles,
et me kaks noorimat last elavad hetkel veel kodus.
Üks on küll sõjaväes, kuid vabal ajal siiski kodus.
Nii et, meid on 3 meest ja Eija,
mistõttu me pere testosterooni tase on üsnagi kõrge
ja seetõttu on Eija kuidagi eriseisus.
Vahel tuleb lihtsalt teise tuppa ära minna.
"Ärge hakake vedama võõras ikkes koos uskmatutega!
Mis ühist on õigusel ja ülekohtul või mis osadust valgusel pimedusega?
Mis kooskõla on Kristusel Beliariga või mis osa on usklikul uskmatuga?
Meie oleme ju elava Jumala tempel, nõnda nagu Jumal on öelnud:
Ma tahan nende seas elada ja käia ja olla nende Jumal,
ja nemad on minu rahvas." 2 Korintlastele 6:14-16
"Alistuge üksteisele Kristuse kartuses,
naised oma meestele otsekui Issandale." Efeslaste 5:21-22
"Mehed, armastage naisi,
otsekui Kristus on armastanud kogudust
ja loovutanud iseenese tema eest." Efeslastele 5:25
Loomisloos on öeldud,
et Jumal lõi naise mehe küljeluust.
Kuidas me peaks seda 21. sajandil mõistma?
See on väga ilus mõte, et naine on loodud mehe küljeluust,
sest sel juhul on naine loodud kohast, mis on kõige lähemal mehe südamele.
Ehk siis ta on loodud selleks, et olla armastatud.
Ta pole loodud mehe peast, et olla üle mehe,
ega ka varvastest või kannast, et mees võiks ta jalge alla tallata.
See on esimene mõte, mis sellega seostub.
Ilus mõte! - Kas pole?
- Tõeliselt ilus.
Milline on Piibli sõnum naisele kui abikaasale?
Piibli sõnum naisele kui abikaasale? - Just.
No esmalt meenub kohe see, kuidas Piiblis räägitakse alistumisest
ja paljust muustki, mis annab palju mõtteainet
ja vahel tekitab ka asjatuid pingeid.
Kuid Piiblis on ka mitmeid kohti, kus naist ülistatakse
ja kus öeldakse, et õnnelik on see mees,
kes on saanud enda kõrvale hea ja tegusa naise.
Rääkides aga alistumisest,
siis seegi on väga ilus ja kena mõte.
Miski, mis toob kaasa turvalisuse ja hoitud tunde
ja mis mitte vähimalgi moel pole mõeldud naise alla surumiseks
või tema väärtuse kahandamiseks.
Alistumine on miski, mille taga peitub Jumala hea plaan.
Piiblis on öeldud, et naine peab alistuma oma mehele?
Mida see reaalselt tähendab? Kuidas sa seda mehena näed?
No ühtpidi see pole väga minu rida,
kuna see piiblikoht on mõeldud naisele.
Kuid mis kuulub mehele ja seetõttu siis ka mulle,
on see, et mees peab armastama oma naist
nii nagu Kristus armastab kogudust.
Ja see pole üldse mitte mingi kerge ülesanne.
Ehk kui üritada neid asju akadeemiliselt võrrelda,
siis mehele antud ülesanne on veelgi suuremaid nõudeid esitav.
Ma pean armastama Eijat nii nagu Kristus armasab kogudust.
Kristus andis endast kõik, kuni surmani välja.
Ehk siis sellest tõuseb esile teeniv juhtimine.
Kas armastavat meest on ka kergem austada
ja alistudagi talle?
Muidugi on.
Selle toimimisel on tegu ühe positiivse ringlusega.
Kui mees armastab oma naist nagu Kristus kogudust,
olles naise jaoks olemas ja teenides teda,
siis kui raske peaks olema alistuda sellisele mehele?
Pole ju vähimatki põhjust mitte alistuda!
Selgita palun, Eija,
kuidas see alistumine praktikas siiski välja näeb?
Võrdõiguslikkuse eest võitlemise ajastul tundub see üsna karmi sõnana.
See ongi karm sõna,
kuid see ei tähenda seda, et naisel poleks oma tahet, arvamust
ja või nägemust millegi kohta.
Ega ka seda, et tal pole õigust neid väljendada.
Loomulikult on!
Me oleme oma abieluliidus iseseisvad indiviidid,
kellel on oma arvamused ja mõtted,
eesmärgid ja palju muud sellist.
Kuid alistumine muutub konkreetseks
siis, kui on vaja langetada mõni ühine otsus,
mille osas me oleme erimeelt, kuid kus otsus tuleb siiski langetada.
Sel juhul peab üks või teine järgi andma,
kuna otsus vajab langetamist.
Siis on minul kui naisel võimalus valida ja anda järgi,
öeldes mehele: "Teeme nii nagu sa arvad."
Ma võin isegi öelda, et olen selle otsuse osas erimeelt,
kui teeme ometi nii nagu mees arvab.
Peale seda, kui me seda teeme, saabub kõige olulisem hetk -
me tegime nii nagu Jouni tahtis, aga kogu asi läks täiega metsa.
Oleks olnud palju parem,
kui oleksime teinud nii nagu mina ütlesin,
kuid siin tulebki nüüd taas mängu see alistumine
ja ka tarkus mitte öelda: "Ma ju ütlesin!"
Pigem tuleb ilma tänitamise ja näägutamiseta
hakata uuesti üheskoos mõtlema, kuidas nüüd edasi?
Langetame uue otsuse ja vaatame, kuidas edasi.
Selliselt käitudes on alistumine miski,
mis viib pere ühtsust ja abielu edasi.
Ja see ei kahanda kuidagimoodi minu või mu arvamuste väärtust.
Tark mees oskab oma naist kuulata.
- Nii on ja kavatsen seda ka edaspidigi teha.
Liigume aga siit edasi nabanööri teema juurde.
See on üks raske teema, mis paljusid abielupaare kummitab.
See, et pole osatud loobuda oma vanematest.
Milliste kokkupõrgeteni taoline mitte loobumine viia võib?
Miks see nii raske on?
Meenutan heldimusega oma kunagist emakeele õpetajat,
kel oli ikka kombeks öelda, et kaks naist ei mahu ühte südamesse
Ta ütles meile, poistele, et see on nii etteütluse materjal
kui ka materjal elust enesest.
See on hea nõuanne, isegi, kui tundub pisut karmina.
Selliseid memmepoegi on liiga palju,
kes on küll oma naisega abielus,
kuid kelle ema või ka isa
valitsevad hingelises mõttes kogu oma poja pereelu.
Piiblis on öeldud, et mees peab jätma maha oma ema ja isa
ning hoidma oma naise poole.
See puudutab samamoodi muidugi ka naist.
- Aga see võib haiget teha!
Ema võib solvuda ja isa saada haiget. Isegi riid võib tekkida.
Kuidas sellega siis toime tulla?
Vastab tõele, et riid võib tõesti tekkida.
Kui nabanööri läbi lõikamisele seistakse vastu,
siis tõenäoliselt tekkibki riid.
Kuid nagu teistegi riidude puhul,
saab sellegi riiu osas kokkuleppele jõuda
ja selle kenasti ära korraldada.
Loodetavasti peetakse maha üks asjalik ja põhimõtteline vestlus,
kus saab selgeks, et kuigi nabanöör on läbi lõigatud,
siis see ei tähenda veel seda,
et nende inimeste vaheline armastus või suhtlemine peaks lõppema.
See tähendab vaid seda,
et meie oleme iseseisev ja eraldiseisev pere
ning meie laiem perering on omaette pered.
Kõigi nende vahel võib valitseda vägagi soe ja lähedane suhe,
kuid seda tingimusel,
et meie otsustame ma pereasjade üle ise
ja me vanemad oma pereasjade üle ise.
Saan ma õigesti aru,
et te rõhute selle küsimuse osas üsnagi konkreetsele kindlameelsusele
Jaa.
Oleme selle ise kõik läbi teinud, kui abiellusime
ja nö noore perena iseseisvaks saime.
Tänaseks on kõik me kolm tütart abielus,
ja me oleme ka ise püüdnud iseenda nõuandeid järgida.
Oleme leidnud, et vahel on tõesti parem suu kinni hoida
ja ma usun, et see on meil üsna hästi õnnestunud.
Selliseid olukordi tuleb ikka ette,
kus tahaks kangesti öelda: "Tehke nii või tehke naa!"
Kuid meil pole õigust seda teha,
kuna nemad on omaette üksused ja langetavad oma otsused ise,
võttes ka ise vastutust nende eest.
Jah, me võime pakkuda nõu ja tuge...
- Eriti, kui nad seda paluvad. Just.
Kuid me ei saa kuidagimoodi öelda, kuidas nad elama peaksid.
Siit tuli nüüd kindlasti paljudele väga häid nõuandeid, sh mulle endale
Mulle kui emale.
Paljude jaoks võivad ka hobid, sõbrad või muud aspektid
osutuda kui sõltuvust tekitavateks teguriteks.
Seetõttu tekkib ka küsimus,
et kui Liisa abiellub Kallega,
siis kas Kalle peab loobuma oma sõpruskonnast, hobidest jms.?
Milline on teie kogemus ja nõu taolises olukorras?
- Ei pea loobuma.
Loomulikult peab poissmehe elu jääma mingil määral selja taha.
Muide, nii mees kui ka naine võivad elada seda nö poissmehe elu.
Kuid see pole ka hea, kui ollakse ainuüksi kahekesi.
Mõlemal peaks siiski olema võimalus teatud hobideks või harrastusteks.
Näiteks.
Ühtpidi tuleb need küll maha jätta, sest ellu ei mahu korraga nii palju
ja kõike pole ka võimalik saada.
Ning ühiselt veedetud aeg on äärmiselt oluline.
Sest muidu toimub teineteisest võõrandumine
üsnagi ruttu,
kui puudub ühiselt veedetav aeg.
Nii et tarvis läheb nii omaenda sõpru, ühiseid sõpru
kui ka ühiselt koos veedetavat aega.
Kui aga midagi uut sünnib, peab millestki vanast loobuma.
Seda enam veel, kui perre sünnivad lapsed.
- Siin tekkib juba prioriteetide seadmise küsimus,
kuna aeg on piiratud.
Seetõttu peab mõtlema, mis on oluline ja mis vähem oluline.
Kui siis mõelda inimeste peale,
siis kõige olulisem on su enda abikaasa.
Tema jaoks peab leidma aega ja tema vastu peab tundma huvi.
Kõik teised tulevad alles siis, kui selleks aega jagub.
Ja kui perre sünnivad lapsed, siis vaba aega jääb veelgi vähemaks,
kuna suhe abikaasaga on endiselt kõige tähtsam,
mille jaoks tuleb leida aega
ja siis on lapsed, kes vajavad tohutult palju aega.
Nii et hobidele ja sõpradele kuuluv aeg
kahaneb veelgi.
Kuid lapsed on meiega vaid paarikümne aasta jagu.
Ja siis on taas aega...
- Taas aega ka hobide jaoks. Just nimelt.
Mainisime mööda minnes ka seksi teemat.
Tulles veel selle juurde tagasi,
siis kuidas on lood seksiga enne abielu?
Kas sellest peaks hoiduma või mitte?
Millised on teie mõtted selles osas?
Tõeline armastus ootab.
Seks on miski, mida peab õppima ja harjutama.
Sellest mõttest peab muidugi ka õigesti aru saama!
Kuid seda siis selles mõttes, et me õpime üksteist tasapisi tundma.
Õpime tundma seda, kuidas olla teisele meelepärane
ja pakkuda talle üha enam rahuldust.
Ja mis saaks olla veel turvalisem koht harjutamiseks
kui seda on sõlmitud abielu?
Kus ei pea kartma, et teine laseb jalga,
kui mul ei õnnestugi kõik nii hästi,
või kui kõik ei sujugi kohe nii hästi, kui olin ette kujutanud.
Või kui kogeme pettumust.
Seetõttu usun, et sellegi loo taga peitub Jumala tõeliselt hea plaan,
kui peetakse kinni sellest,
et esmalt sõlmitakse abielu
ja alles siis tuleb see üheks lihaks saamise osa.
Selles turvalises liidus, üheskoos harjutades.
Keegi tark on öelnud:
"Kui mul on vaid üks ja ainus kaaslane,
siis ma otsin ja leian temas koguaeg midagi uut."
See on muidugi vastastikune.
Kui aga on palju erinevaid kaaslasi, siis sa otsid neist kõigist ühte ja sama
- Ja ka leiad neist vaid ühte ja sama.
Muus osas suhtub aga Piibel seksi vägagi positiivselt,
lausa õhutades seda.
Vaadakem kasvõi Ülemlaulu.
Ülemlaulu uurides on näha,
kuidas seal tuntakse tõelist rõõmu suurtest naudingutest
ja ka hingelisest ühtsusest.
Ehk siis Piibel õhutab meid tundma rõõmu üksteisest.
Kuid siingi tulevad taas mängu me erinevused.
Kuulsin kord üht sellist mõtet:
"Mees vajab armatsemist olemaks võimeline armastama
ja naine vajab armastust olemaks võimeline armatsema."
Just nii. - Vastab igati tõele.
Millise inimesega ei peaks planeerima abielu?
On teil ka mingeid hoiatussõnu,
mida anda edasi mõnele abielust unistavale noorele?
Millal peaks häirekellad lööma hakkama?
Neid asju on mitmeid.
Näiteks ühe või teise osapoole vägivaldne olemus ja käitumine.
Kui see peaks enne abielu esile tulema,
siis see on igal juhul häirekell.
Ka kalduvus teisega manipuleerida või teist enesele alistada.
Need on esimesed asjad, mis kohe pähe torkasid.
Kui paarisuhet planeerides on peas juba terve nimekiri asjadest,
mida kavatsetakse oma tulevases kaasas muuta.
"Nooh, siin on need üks ja teine ja kolmas asi,
aga kui oleme juba mõnda aega koos elanud,
siis see kindlasti muutub kõik!"
Kuid ei muutu see midagi.
Suure tõenäosusega ei muutu.
Ehk siis see on vale alus, millelt hakata liikuma,
kui on plaanis hakata teist muutma.
Ehk siis mõeldes oma suhte peale tasub mõelda,
et see inimene on just selline nagu ta on.
Jah, Jumal võib küll teda muuta, kuid me inimestena küll mitte.
Ehk siis vägivaldne inimene
ei muutu mittevägivaldseks vaid oma abikaasa armastuse peale?
Ei. Vähemalt kergesti mitte
ja tavaliselt läheb vaja professionaalset abi.
Raamatute Raamat - on see ka ühtlasi paarisuhte õpik?
Eks ta ole ka seda.
Sest kui Jumal jagab meile Piiblis juhtnööre ja nõuandeid,
siis need on kui elu kaitsvad juhised,
mis on inimestele antud selleks, et meil oleks hea siin maa peal olla.
Nii suhetes Temaga, kui ka teiste inimestega.
Ehk siis Piiblis on palju asju,
mis puudutavad otseselt nii abielu kui pereelu.
Ja mis on eriliselt abielu ja pereelu poolt.
Piiblist annab ka väga palju lugeda ridade vahelt.
Seal on toodud välja paljud pered,
kelle elusid meile vägagi ehedalt ja otse ning omadega kirjeldatakse.
Seal on palju suuri Jumala inimesi nagu näiteks Taavet,
kelle langemine oli päris korralik.
Ehk siis Piibel ei ilusta midagi
ega jäta ka muljet, et me inimestena elame alati väga õigesti ja hästi,
hõljudes kusagil pilve peal.
Elus tuleb ette nii mõndagi.
Lisaks sellele on Piiblis palju nõuandeid, kuidas elada,
kuid enamus meist teab,
et me pole suutelised neid järgima ega tahagi seda teha.
Ehk siis peamine sõnum, mille tahaks Piiblist jätta
kõigile neile, kes kavatsevad abielluda
või kes juba on abielus,
et Jumal annab armu,
nii et me saame andeks kõik oma eksimused,
puusse panekud ja ebaõnnestumised.
Piibel on väga armulik raamat,
kus meile kinnitatakse ikka ja jälle,
et Jumal annab meile tänu Jeesusele andeks,
kinkides meile võimalusi alata otsast peale.
Seda ka paarisuhtes.
Piibel on Jumala Sõna,
kuid Soomes on veel ka Eija ja Jouni Koskela sõna,
mis kajastub teie poolt kirjutatud raamatus
"Abielu juhtimisoskused" (soome k "Avioliiton ajo-ohjeita").
Miks te selle raamatu kirjutasite ja kellele?
Kirjutasime seetõttu, et meil paluti seda teha.
Kuid see on mõeldud täiesti tavalisele abielupaarile.
Räägime seal asjadest,
mis on aastate jooksul erinevates olukordades esile tõusnud.
Lisaks tahtsime kirjutada asjadest,
mida mitte just kõik paarisuhte raamatud ei käsitle.
Nagu näiteks armukadeduse teema, millest rääkisime oma loo,
pluss veel mitmeid muid asju.
Pannes sinna raamatusse omi asju kirja,
tundsin vajadust kohaldada need kellegi jaoks.
Ma ei suutnud kujutada ette,
et kirjutan mingile üldisele suurele massile.
Ehk siis kirjutades mõtlesin vägagi palju
me neljandale lapsele, kes on alles värske, noor abielunaine.
Nii et mingil moel on see raamat kui talle kirjutatud.
Kuidas võtta lõpetuseks
need abielu juhtimisoskused kolme sõnaga kokku
neile kahele noorele, kes on plaanimas abielu?
Palvetage.
Armastage.
Nüüd läks raskeks.
- Rääkige ja arutage. See oli väga hea! Sobib hästi!
Suur tänu teile selle vestluse eest, Eija ja Jouni.
Aitäh!
Tõlge: Anne-Ly Raukas