"Hoia oma armastust!" on saatesari,
kus otsitakse ja leitakse vahendeid abielu ülesehitamiseks argipäevas.
Tänase saate juhtideks on Paula ja Heikki Ranssi.
Tegu on tõeliste abielutöö sangaritega Soomes.
Nad on üle 35 aasta tegutsenud paarisuhete parandamise nimel
ja tuhanded soomlased on läbinud nende poolt korraldatud abielulaagreid
Hoidke teiegi oma armastust Ransside juhtimisel!
HOIA OMA ARMASTUST!
9. osa Vajaduste kaardistamine
Vesa ja Marjo-Riitta Ristikangas - tere tulemas me saatesse!
- Täna räägime meeste-naiste ootustest, vajadustest
ja soovidest abielusuhtes.
- Kuid esmalt rääkige pisut endast.
- Kes te olete ja mis tööd te teete?
- Vesa, valgusta meid pisut oma argipäeva asjadest.
Aitäh!
Me mõlemad teeme ühte ja sama tööd,
ehk siis me tegeleme juhtimise ja töökeskkonna arendamisega
ettevõtetes.
Meil on selleks oma firma,
mis kindlasti esitab ka väljakutseid me paarisuhtele.
Sest oleme nii tööl koos,
kui nagu ikka - tööasjad tulevad ka koju kaasa.
Kuid lisaks ühistegevusele on meil ka eraldi projekte ja toimetusi.
Kuid kõik käib siiski ühises töökeskkonnas.
Te töötate konsultantidena ühes ja samas firmas
ja nagu aru saan, siis see kurnab te abielusuhet?
Või kuidas sellega on?
No ma nüüd nii jõuliselt ka ei ütleks, et lausa kurnab.
Sest kui tööalaselt mõelda,
siis meil on kummalgi siiski oma identiteet.
Siin saates aga oleme siiski abielupaarina,
kellel on kolm last.
Nii et see on siiski olulisem osa me elust.
Tööd peab küll tegema, kuid see on siiski teisejärguline.
Siit tuleb muide esile see,
et kui minu jaoks on töö mu maailm, mis tuleb koju ja kõikjale kaasa,
siis Marjo jaoks on need kaks eraldi maailma.
Tere tulemast!
Abielludes on meil kõigil suured ootused
selle värske liidu kohta.
Kaua te olete abielus olnud?
- Appi!
15 või 16 aastat.
Me pole enam verinoored.
- Kuid te abiellusite üsna noorelt? Jah.
Kuna te olete endiselt veel...
Kuidas ma seda nüüd viisakalt ütleksin?
Näete veel laste moodi välja.
Seda teemat on palju uuritud,
et mida me siis ikka tegelikult ootame?
Kohtudes erinevate paaridega
olgu siis abielukursustel või silmast silma,
siis seal öeldakse tihti: "Ma ootan, et oleksime õnnelikud."
Või: "Et rahu oleks majas."
Mispeale me küsime, mida selleks siis vaja läheb?
Sest see on see küsimus.
Inimesed sageli arvavad,
et see kõik peaks kui valmis kujul kusagilt tulema,
ilma et ise selleks midagi tegema peaks.
Huvitav on seegi, et kohtamas käies me teame sõnadetagi,
kuidas kohtamas käia,
kuidas olla viisakas ja hoida teise ligi,
kuidas teada, mis teisele meeldib.
Ma muudkui üritan kuulata sind ja vaatan sulle silma.
Ma kuulan ja saan aru.
Ja kuna kõik sujub nii hästi, otsustame me ühte liitu astuda.
Siis aga tuleb kõrge langemine,
kuna sa ei mõistagi enam, mida ma mõtlen.
Mina aga ootan, et sa peaks teadma, mida ma vajan ja igatsen.
Sellest saabki alguse pettumustunne, kuna mu ootused ei täitu.
Just nimelt.
See 1001 öö kõrgpunkt ei püsi igavesti,
mistõttu peame uuesti õppima selgeks abielu mängureeglid.
Seetõttu on ka abieluõpetus äärmiselt oluline.
See nõuab kõva tööd ja järjepidevust,
et ehitada teadlikult oma abielu üles,
kasutades selleks neid tööriistu, millest nüüd rääkima hakkame.
Mis on mehe esimene ootus abielult?
Oleksin küll veel tahtnud küsida Vesa ja Marjo-Riitta käest,
kas olete märganud seda kõrget langust?
- Seda argipäeva sööstmist?
- Kas see käis teil kiirelt,
või kaua teil see pilvedes hõljumine kestis?
Minu meelest on meil olnud tegu üsna pikaajalise langusega.
Rääkides vajaduste täitmisest
ehk siis sellest, mida mina või Vesa tahame,
siis meie jaoks on see tähendanud sellist venitamise võitlust,
kuna olen püüdnud viimse võimaluseni
täita meie mõlema vajadusi.
Püüdsin õppida seda,
et julgeda endale peeglist otsa vaadata.
Samas, kui see langus oleks võinud käia palju kiiremini,
et siis sealt kiiremini tõusta ja edasi minna,
kui ma vaid oleksin lasknud asjadel minna.
Mina aga üritasin kangesti meid mõlemaid vee peal hoida.
Õnnelikena siis? - Just nimelt.
Just nii nagu ennist mainisid - see tahe olla õnnelik
ja et meil läheks ikka hästi.
Kui Paula küsis enne, mida ma mehena abielult ootan,
siis ma isiklikult isegi ei teaks, kui ma poleks selle kohta lugenud.
Või kui keegi poleks mulle öelnud, mida ma peaks ootama.
Mu vastus olekski see sama: "Tahan, et oleksime õnnelikud."
No tülide käigus tuleb siiski su tõeline pale esile.
Hüüdsid mulle kord: "Ma olen tundlik mees
ja ma vajan austust!
Seda, et sa tunnustaksid mind!"
Just nii.
Ehk siis tülide käigus selgub tõeline tegelikkus.
Kuid samas, kui ma poleks selle üle mõelnud ja mõtisklenud,
või sellest lugenud,
siis ega ma nii süviti seda ikka ei mõistaks.
Loomulikult on see mehe jaoks äärmiselt oluline,
nii nagu kindlasti naisegi jaoks.
Kuid usun, et vahe on rõhuasetustes.
Naise jaoks võib mõni muu vajadus olla siiski kõrgemal kui tunnustus.
Küsimus: mis minu esmane vajadus oleks?
Tahaksin siiski jääda veel selle tunnustamise juurde,
kuna olen märganud, et sul on raske tunnustada mind.
Jaa...
Sest ma ei tea, kuidas peaks meest tunnustama nii,
et see talle kohale jõuaks.
Et see poleks mingi võlts asi,
vaid et see läbistaks sind täiega ja sa kogeks,
et ma tõesti hindan ja väärtustan sind.
Usun, et nii mõnigi naine võib mõelda, et see on midagi ületamatut;
midagi sellist, mida ta pole võimeline pakkuma.
"Oo, ma pean lipitsema
ja vaatama mehe poole suu ammuli."
Vaatama läbi sõrmede su tobedustele
ja hoidma keele hammaste taga.
Selles peitub tõesti väärtustamine,
sest kui ma eksin, nagu juhtub paremateski peredes,
siis kui sa sel hetkel suudad talitseda end,
on see minu jaoks kui väärtustamine.
No ma püüan siis.
Ehk siis, pole mõtet oma suud kohe lahti teha.
No ma loen siis 10'ni.
Parem veel, kui 20'ni,
et su oma tunded jõuaksid ka vaibuda.
See on nüüd üks asi.
Kuid samas usun, et on ka selliseid asju,
kus sa pead lihtsalt tõdema, et olen neis hea ja tubli.
Kui sa siis neid asju esile tõstad,
siis need kuidagi haakuvad.
Ja ma ei pea enam 10'ni lugema, vaid saan sind otse julgustada.
Mu soov on, et sa mõtleks selle peale, mis asjades ma olen tubli
ja tooksid need asjad siis esile.
Ja veelgi parem, kui teeksid seda seltskonnas olles.
Sa oled hea söögivalmistaja
ja hea rahaga ümberkäija.
Oled õppinud ka puutööd tegema
ning kandma hoolt asjade eest.
Ehk siis, ei ehita koguaeg vaid midagi uut,
vaid kannad hoolt ka vanade asjade eest.
Nüüd sai ju juba päris mitu asja.
Need on tõesti need asjad.
Kuid lisa veel, et ma olen ka päris hea õpetaja.
No seda me näeme siis, kui see saatesari läbi saab.
No ehk see tuleb juba selles saates välja,
kuid peaasi, et sa ei unusta seda öelda.
Ehk siis mehe esimene vajadus on tunnustuse ja väärtustamise järele.
Mis veel?
Usun, et...
Just see on oluline, et tooksid neid asju esile
ka teiste inimeste seltskonnas ja ka laste kuuldes.
Ehk kui sa ütleksid, et ma olen üsna hea isa,
siis see tähendaks mu jaoks juba palju. - Hea küll.
Oled sa muide üldse sama meelt, et ma olen olnud üsnagi hea isa?
- Jaa.
Ütlesid seda üsna vaikselt. - Jaa.
Kuid läheme edasi.
Teine asi, mida ma vägagi tähtsaks pean,
on seksuaalsus.
Usun, et ma pole selles osas ainus mees,
sest ka läbiviidud uuringute põhjal tõusevad esile just need 2 asja:
väga võimsalt vajadus tunnustuse järele
ja seksuaalsus,
et see võiks toimida enam-vähem normaalselt.
Tegu on muidugi millegagi, mis on vastastikuliselt seotud
ja kui see ei toimi, ei saa ma süüdistada vaid oma naist,
kuna ka minul on oma osa kogu loos.
Minnes siinkohal korra naise soovide ja vajaduste juurde,
siis mul on nii meie suhte kui ka kogu loetu põhjal selline pilt,
et naise vajadus helluse järele on lõputu.
Vajadus puudutuste, tähelepanu ja märkamise järele.
Naine mõtleb ikka:
"No mis see takistab meest puudutamaks mind hetkeks?
Kasvõi mööda minnes veidi.
Või vaatamast mulle silma?
Kohe sügavale silma.
Ma olen ju ka inimene!"
Mida te enda puhul olete märganud?
On see raske ja kas seda peaks teadlikult õppima?
Minu jaoks on see küll olnud päris raske,
nii et igal juhul õppimise koht.
Kuna see läheb sageli sassi selle seksuaalse poolega,
ehk mehel tekkib küsimus:
"Kuidas seda teha ilma, et oma huvid poleks mängus?"
Et need omad huvid ei saaks tähtsamaks. - Just nimelt.
Et suudaks hallata oma vajadusi.
- Ehk siis vahe tegemine.
"Ma teen seda seetõttu, et see on sinu jaoks tähtis."
Ehk siis, seda suhtumist peab õppima ja see on paras väljakutse.
Mis puutub helluse vajadusse, siis ma vajan tohutult hellust.
Kuid samas tahan seda ka jagada.
Nii et kui meie suhtes
kipub see ikka kalduma seksuaalsuse poole,
siis ma kasutan helluse väljundiks hoopis lapsi,
kellega on nii imeline olla.
Ehk siis, ma leian selle puudutuse sealt.
Ma ei tea, kui palju need omavahel segunevad,
kuid ma vajan seda lähedal olemise tunnet
ja võimalust puudutada.
Nende põhivajaduste kohta öeldakse,
et inimene ei saa ilma nendeta hakkama.
Ja kui me ei leia neile rahuldust abielusuhtes,
hakkame me otsima erinevaid väljundeid ja huvialaringe,
kus meil on oma koht, kus meid märgatakse ja hinnatakse,
kus saame olla pädevad ja kus meile ka öeldakse seda.
Ehk siis, kui me suhe ei täida neid vajadusi,
oleme ka kodunt üsna palju eemal,
püüdes leida tunnustust ja kinnitust väljaspoolt.
Ehk siis hetkel on küsimus suhte olulisematest põhivajadustest.
On veel midagi?
Ma pean ka väga oluliseks sõprust ja nö sõbraks olemist,
mis tähendab seda,
et sa nõustud hea meelega tulema kaasa asjadega,
mis mulle meeldivad.
Mitte ometigi kõigi asjadega.
No küsimus polegi selles.
Rääkides aga sõprusest ja sellest fileo-armastusest,
siis nende asjade kaudu on võimalik neid kogeda.
Nende lemmiktegevuste kaudu.
Puudutagu see siis aia harimist
või mõnda muud ühistegevust.
Ehk siis tuleb leida mõni ühine tegevus. - Just.
Olen selle nimel pingutanud, kuna ma ei ole väga õue inimene.
Kuid ma oskan kepikõndi
ja olen ka alati valmis jätma muud asjad sinnapaika,
et minna õue.
Kuid ujulasse ei taha ma küll minna.
Sealt läheb minu jaoks piir.
No ujulasse minnes on ju mehed ja naised eraldi.
Jaa, aga sinna sisse minek ja puhkealad - seal ollakse ikka koos.
Ehk siis tuleb leida mõni ühine tegevus.
Kas teil on selline ühine asi olemas?
Tegelikult on.
Meil on aastate jooksul kujunenud välja teatud seiklushimu,
kus me paneme oma piire proovile.
Viimane ettevõtmine oli langevarjuga hüppamine.
Nii et me ületame end ühiselt.
Kas tegu oli tandemhüppega? - Jaa.
Mitte me ei hüpanud koos ühe varjuga,
vaid meil oli kummalgi oma saatja.
Ehk siis seikluslikud ettevõtmised,
kuhu hulka kuulub ka meie sukeldusmisharrastus.
See on midagi täiesti uut,
mitte emma-kumma meie vana harrastus.
Täiesti nõus.
Ma olen kogu oma lapsepõlve sporti teinud
ja erinevaid pallimänge mänginud.
Nii et esimestel aastatel püüdsin saada Marjo kaasa
ükskõik, millise mänguga.
Asja võlu aga kadus, kui ta sai teada, et ma olen vasakukäeline,
sest seetõttu polnud minuga nii hea mängida.
Marjo-Riitta pidi rohkem pingutama.
Polnud just eriti mõnus mängida näiteks tennist,
kus Vesa lihtsalt liigutas seal midagi oma käega,
samal ajal, kui mina jooksin nagu hull.
Selles polnud suurt palju midagi ühist.
- Küsimus on ju selles, et tahad teha teist õnnelikuks.
Tahad kogeda ühiselt seda õnnehetke,
et tegu oleks nö "meie asjaga".
Meil oli sama teema,
kui üritasime koos jooksmas või kõndimas käia.
Ma olin tookord palju paremas vormis kui Paula,
sest Paula pole vähimalgi moel sportlik.
Kuid me korraldasime selle nii,
et mina läksin oma jooksuringile
ja me leppisime siis kokku, kus jälle kokku saame,
nii et selles mõttes oli see ühtsus seal olemas.
Või siis algul liikusime ühes rütmis ja peale seda ma läksin kiiremini.
Nii et võimalusi ühtsuse saavutamiseks siiski on.
Ja Paulast on tänaseks saanud ka välitegevuste inimene.
Kui on tahet areneda, saab ka rääkida ühisest harrastusest.
Ja kindlasti seegi, et oled ajapikku mõistnud,
et see on oluline su tervise heaks.
Kõiki neid asju saab omavahel siduda.
Ehk siis see igapäevane kohtumine,
kus päevas oleks vähemalt 2 tundi, kus ei tehtaks tööd,
või ei räägitaks rasketest asjadest,
vaid ehitataks üles oma sõprust.
Kas see toimib te puhul?
Ei. Noh...
Peale k 9 õhtul me enam rasketest asjadest ei räägi.
Me vähemalt püüdleme sinna suunas.
Ei arutle enam asjade üle, mis me une rööviks
ja samas on oluline,
et iga päev oleks see kokkusaamise hetk.
Isegi, kui see on hetkeks.
Sageli tuuakse näide John Wesley emast,
kes tõmbas keset kiiret päeva põlle üle pea,
et olla kahekesi Jumalaga ja palvetada.
Ja kui Wesley isa koju tuli, hoidsid nad teineteisel käest
ja palusid koos Meie Isa palvet.
Kuigi neil oli kodus suur hulk lapsi.
Nii et küsimus pole olukordades, vaid tahtes ja armastuses.
Selles, et võtame selle aja.
Kui oleme öelnud üksteisele "jah",
siis me ütleme seda "jah" ikka jälle ja jälle,
pühendudes ikka ja jälle üksteisele.
Just nii.
Ja kui mõelda veel helluse teemale, mida enne vaid põgusalt käsitlesime,
siis seegi on mitmepalgeline.
Sa ütlesid, et silmside on tähtis.
Ja kuulamine ning mõistmine!
Ka kuulamine,
aga samas ka füüsiline kontakt - puudutused.
Seda kõike päeva jooksul palju kordi.
Ka asjadest rääkimine,
sest naise jaoks tähendab vestlus midagi muud kui mehele.
Just.
Mees igatseb vestluses väljakutsete ja loogika järele.
Ma naisena tahan kuulda su häält ja mitte niivõrd su nõuandeid
või juhatust.
Mulle meeldib, kui oled kaasas,
kui tahan mõne teema juures kauem peatuda,
ilma, et peaksid seda lihtsalt heietamiseks.
Ma pean teadvustama endale,
mis on see miski, mis sulle eriliselt meeldib?
Tahaksid sa näiteks, et ma kingiks sulle midagi?
Olen märganud, et kingid pole niivõrd sinu teema,
kuidvõrd sulle meeldib vestelda. - Mulle meeldivad sõnad.
Kuid olen teie suhte põhjal mõistnud,
et üks teie suurimaid ponnistusi on olnud oma maja ehitamine?
Marjo, sa oled üsna suur pedant ja jälgisid ka ehitust terava pilguga,
soovides, et kõik oleks ikka hästi.
Kuid selle tulemusena tuli maja kaks korda ümber ehitada.
Oli nii või?
Kuid tuleme selle juurde peale pausi, mis tundeid see Vesas tekitas?
Vajadused abielus
Mehe ootused: tunnustus ja imetlus, seks, ühistegevused
Naise ootused: hellus, sõnad ja teod, seks
Marjo-Riitta, ma ehk enne liialdasin pisut,
kuid see tekitas teis siiski pisut pingeid.
Mida see ehitusprojekt sulle, Vesa, tähendas?
See oli vägagi õpetlik kogemus.
Õpetlik just selles mõttes, kui erinevad me inimestena oleme.
Ühelt poolt Marjo pedantlikkus ja teiselt poolt minu suur avatus.
Jah, meil oli selle käigus mitmeid kokkupõrkeid ja raskusi,
kuid kõige selle keskel siiski see õppetund
ja teadmine, et küsimus pole selles, kellel on õigus ja kellel mitte.
Sest kui minul on ühest küljest teatud asjadest ükskõik,
siis miks ei võiks samal ajal toimida ka see teatud asjade rõhutamine?
Minu jaoks oli see oluline õppetund.
Jah, see teekond on olnud valulik ja raske,
kuid täna on juba palju kergem, kui kõigele niimoodi vaadata.
Ehk siis, sa koged, et te hoopis kasvasite selle läbi kokku
ja see ühendas teid?
Kas see pani sind rohkem austama oma naist?
Mitte küll tol hetkel.
Tol hetkel mõtlesin pigem, kuidas see üldse võimalik on?
Minu jaoks olid hoopis muud asjad olulised,
kuid tagantjärgi vaadates küll.
Ja me oleme sellest ka palju rääkinud.
Kui rääkisime äsja naise helluse vajadusest,
siis kuidas te oma suhtes romantikat alal hoidsite,
kui oli palju raskusi ja peamurdmist ning tuhandeid otsuseid.
Lisaks veel lapsed, kes vajasid hoolt.
Eks see oli raske.
Suhte "pangaarvelt" oli palju väljavõtmisi,
kuid eeldavasti oli seal siis piisavalt ressurssi,
et me suhe selle kitsa aja üle elas.
Selle aja jooksul muidugi suurt palju vajadusi ei täidetud,
sest ehitusprojekt paneb elu üsna kitsa koha peale,
kust tuleb lihtsalt edasi liikuda.
Kui aga mõelda mõnele harrastusele, millest ennist rääkisime,
siis ehitus, mis kestis ehk 1-2 aastat.. - Ühe aasta.
Kas see ehitus oli teie jaoks kui ühistegevus?
Midagi, millest õlg õla kõrval läbi minna.
Oli see nii?
Võib ka nii öelda.
Kas nüüd just ühine harrastus,
kuid ühine suur eesmärk küll.
Ühine ettevõtmine.
No vähemalt suhtlemisvajadus sai kaetud! Või kuidas?
Räägitud sai tõesti palju.
Erinevatest teemadest.
Alati tekkib muidugi küsimus, et millest siis räägitakse,
kui ees ootab paljude oluliste otsuste langetamist.
See pole sel juhul see koht, kus romantikast rääkida,
vaid räägitakse ikka päevakajalistest asjadest.
- Kuid seob see samas ühte?
See kogemas muutis me suhet kindlasti tugevamaks.
Rääkides sellest, et üks naise vajadusi on ka see,
et mehele saaks rahaasjades loota
ja ta oleks avatud rääkima raha, võlgade vm. teemadel,
siis kuidas su turvatunne rahaasjade koha pealt kaetud sai?
No selles vallas olen saanud küll alati Vesale loota
ja see on üks neid suuri tunnustamise kohti,
mida olen püüdnud ka alati esile tuua.
Minu jaoks on Vesa olnud alati vägagi usaldusväärne rahaasjades.
Ta oskab kalkuleerida, mida tasub teha, mida mitte
ja milleks meil on ka ressursse.
Ma pole kordagi kogenud,
et Vesa oleks rahaasjades mööda pannud.
Kuigi on olnud ka aegu, kus on olnud kehvemaid seise
ja kontol pole olnud raha,
kuid ma olen sellest alati teadlik olnud.
Samas võib palju rohkem teha haiget see,
kui mees ruttab omale paati ostma,
või pühendub mõnele kallile hobile,
tehes seda salaja naise selja taga, et oma tahet läbi viia.
Sa, Vesa, tõid ennist esile tennisemängu, sukeldumise,
langevarjuhüppe.
Meil on algusest peale olnud ühine konto
ja kuna see on ühine,
ei saa sealt ka salaja midagi otse panna.
Sest Marjo võib iga kell minna ja vaadata, milline me kontoseis on.
Aga oma plaanidest rääkimine?
See käib ka selle avatuse alla, mille järele naine igatseb.
Mul on olnud erinevaid faase,
kuid üks õpietappidest oli see,
et kui mina vastutan majandusliku poole pealt,
kus vahel tuleb ette ka kitsamaid aegu,
siis igakord ei taha neist teisele rääkida.
Lihtsalt selleks, et mitte valmistada talle pahameelt.
Ei taha igakord luua seda kujutlust, et asjad on hetkel korrast ära.
Nii et see on see raskem pool usalduse üles ehitamise juures.
Seetõttu on olnud aegu,
kus ma pole tahtnud öelda, et hetkel on veidi kitsam seis.
Marjo pole sellest midagi teadnud ja siis see korraga tuleb üllatusena.
Küll aga oled sa mulle alati öelnud, kui olen küsinud. - Just.
- Mis on ajendanud sind seda küsima?
- Oled sa siis märganud, et mees on pinges?
- Kuidas sa neid olukordi tajud?
No kuna ma ühtpidi ju tunnen inimest,
siis ma ka tajun ära, milline Vesa seis on.
Ühtlasi oleme ka rääkinud valgetest valedest,
et on need üldse olemas ja kas neid võib kasutada?
Ma tajun üsna ruttu ära,
kui need hakkavad meie suhtes esile kerkima.
Kuid rääkides veel rahast,
siis selles vallas olen küll saanud alati oma meest usaldada.
See on olnud üks meie suhte alustaladest.
Vesa pole suuremaid rahalisi väljaminekuid
kunagi üksinda teinud.
Teil on ühine konto.
Oled sa siis näiteks see laristaja pool, kui Vesa on korrektne rahahaldur?
Ma ütleks pigem nii, et hoopis mina olen täpne raha jälgija
ja Vesa võtab rohkem vabalt.
- Rääkides avatusest ja aususest, kus ütlesid, et Vesa on vägagi aus,
siis kuidas on avatusega tunnete vallas?
- Oled sa pidanud neid kuidagi Vesast välja kangutama?
- "Jaga nüüd mulle ometigi oma tunnetest!"
- "Millest sa mõtled?"
Olles olnud koos 19 aastat, siis võin öelda,
et 18 aastat sellest olen pidanud küll pinnima
ta mõtete kohta.
Ja ta tunnete kohta.
Kuid kas pole nii, et nende nõudmisel kaovad need üldse?
Mmm...Marjo mainis seda 18 aastat.
See tähendab otsekui suhte täisikka jõudmist.
Kõige selle jagamine on olnud kummaline
ja seda on pidanud harjutama.
Ja kui siis teine veel nõuab neid,
siis see tõesti paneb pigem endasse tõmbuma.
Või kui naisele peab alati jääma viimane sõna,
siis see on ka paras kurjajuur suhtes.
Ehk siis see on paras kunst, kuidas suhelda paarisuhtes nii,
et see pakuks mõlemale midagi.
Meil sellist asja pole, et Marjole peaks jääma viimane sõna.
- Kas tõesti?
Ei. Üldse mitte!
Ma pigem just kogen, et ta tahab, et vestlus toimuks.
Pigem on see viimase sõna õigus olnud kui minu teema.
Mina olen see, kes peab võitma kõik võitlused ja arutelud.
Nii et meil on hoopis nii.
Marjo igatseb pigem dialoogi.
Mida see Vesa tahe omada viimast sõna
sulle, Marjo, tähendab?
On see olnud raske või ärritav su jaoks?
On ja see on toonud kaasa ka teatud tundepuhanguid stiilis:
"No pead sa ikka alati veel midagi ütlema?
Kas sa ei võiks kordki vait olla?"
Või lugeda 10 või 20'ni!
Et ei peaks kohe tulistama järgmist vastust.
Sest mu soov oleks vaid lihtsalt rääkida ja arutleda,
ilma, et peaksin ka kohe lahenduse teada saama.
Ehk siis see protsess on oluline - arutleda lihtsalt arutlemise pärast.
See on üks naise olulisi vajadusi. - Just.
Mida sa mehena sellest arvad?
No nagu ennist öeldud, siis peale 18 aastast õpiprotsessi
hakkadki mõtlema: "Ehk see polegi nii oluline võita?"
Kuid olen selleski vallas olnud võistlushimuline -
kui võistlus on käimas, loeb see, kes võidab!
Vahet pole, mis vahenditega.
Kui rääkisime enne hellusest, siis kas sa tead,
mis on Marjo-Riitta jaoks see eriline valdkond,
mille järele ta igatseb
ja mis toob talle seesmiselt tõelise rahuldustunde?
Usun küll, et tean.
Või ma vähemalt arvan, et tean.
- Ütle meile ka.
- Vaatame Marjo-Riitta näost, kuidas ta reageerib?
Usun, et argielu üks peamisi asju on see, et asjad saaks aegsasti tehtud
ja oleks aega rahulikult planeerida.
Kui nii läheb, on selles suhtes kõigil hea olla.
See on kindlasti esmatähtis asi
ja ma olen pidanud selle nimel kõvasti pingutama,
kuna ma olen täiega viimase minuti inimene.
Et kui on mõni tähtaeg,
siis piisab sellest, kui asi vahetult enne seda ära teha.
Marjo on aastaid võtnud mu kallal
ja küsinud, miks seda ei võiks juba varem ära teha?
Mina aga olen hoidnud kinni oma tegemisviisist.
- Su isiksusest.
Just.
Tänaseks aga olen toonud oma tähtajad
õigest tähtajast nädala võrra ettepoole
ja toimetanud enda poolt seatud uue tähtaja järgi.
See on toonud kaasa hoopis teisi ja võrratuid reaktsioone.
Oled saanud kui autasu selle eest? - Jaa.
Vastab see tõele, mis ta ütles?
Vastab.
Ja kui kummalisena see ka ei kõlaks, siis ma kogen,
et selles kõiges peitub tohutul hulgal minu märkamist ja minu hellitamist.
Selles, et Vesa märkab,
et minu jaoks on oluline teha teatud asjad aegsasti ära.
Jah, mulle meeldivad ka üllatused,
kuid põhiasjades peavad kokkulepped olema siiski paigas.
Vot siis ma kuidagi tunnen, et oleme üks.
See on kuidagi selline vaimne hellitamine.
Ehk siis mehegi jaoks on raske teada, mis tema naist vaimselt hellitab?
Sellest pole kasu, kui hoiame küll käest kinni,
aga samas mu aju ketrab kõiki asju, mis vajavad tegemist.
Kuidas kinkidega lood on? Oled sa kingituste inimene?
Kui kingitus on selline, millega tabatakse kümnesse
ja mis mulle tõesti meeldib...
Sest nagu ka ennist mainisid - ma olen pedant,
siis mulle on väga raske midagi osta,
kuna on vaid teatud asjad, mis mulle meeldivad.
Nii et kui osta mulle kink vaid kinkimise enda pärast,
siis see ei tähenda mu jaoks midagi.
Nii et see peab minema ikka täkkesse!
Täitma seda, mis mulle meeldib.
- Siin ka veidi isiklik küsimus.
- Kui nüüd Vesa plaanib kõike ette
ja võtab su soove sulle sobival moel arvesse,
siis kas see elustab sind ka seksuaalselt?
Ikka.
See kindlasti mõjutab seda.
Ehk siis uuringud, mis on naiste kohta tehtud,
kehtivad ka sinu puhul,
et kui hellitust osutatakse õigel moel,
on sul ka kergem tulla mehele seksuaalselt vastu.
Oleme nüüd rääkinud sellistel ohtlikel teemadel
nagu seks ja raha.
Kuidas aga on lood kodutöödega?
Mehele meeldib, kui kodu on rahupaik,
kus kõik on alati puhas ja korras
ja kus saab end vabalt võtta.
Ja et naine oleks alati rahul ja rõõsa.
Kuidas see teie peres toimib?
Seda enam, et tulete ühiselt töölt koju, toidukotid näpus.
See on taaskord selline teema,
mille osas oleme käinud üle rohkete kivide-kändude.
Ma algul mõtlesin ka, et kodu on see koht,
kuhu jõudes vajun diivanile, võtan vabalt ja ongi kõik kombes.
- Päevatöö on tehtud.
Ja siis imestan, miks naine on rahulolematu?
Kuid samas olen õppinud, et Marjo jaoks on puhtus tähtis
ja ma võin samamoodi osaleda kodu korrastamises.
Minu jaoks on see endiselt teema, millega tegelema pean,
sest mul inimlikult poleks probleemi ripakil asjadest lihtsalt üle hüpata.
Eks ju vanapoiste või vallaliste meeste kohta öeldagi,
et üks nende suurimaid igatsusi naise leidmise protsessis, on see,
et naine hoiaks kodu korras.
Nii et see on vist meeste sees üsnagi sügavuti minev vajadus.
See, et kodus oleks hea ja mõnus olla.
See vastab tõele ja meie peres toimib see väga hästi,
sest Marjo hoiab me kodu 110% korras.
Küsimus vaid on, kui palju ma sellesse saan panustada.
Minu jaoks aga on oluline,
et Vesa teeks neid asju omaalgatuslikult.
Et ta viiks prügi ise välja,
mitte et ta teeb seda minu ütlemise peale.
Kuigi ta teeb seda alati, kui ma palun.
- Kuid sa tahad, et ta tuleks ise selle peale.
Just nii.
Pangu minu poolest kasvõi mõni märge endale selle kohta:
"Viia prügi välja!"
Ehk siis, see on võrratu tunne, kui ei pea paluma seda teha.
- On sul siis ka meeles tänada teda selle eest?
- On see üldse oluline kiita ja tänada meest?
- Mis sa arvad?
Ma pigem küsiks seda sinu käest, kas ma kiidan sind piisavalt?
Kiidad.
Ma absoluutselt saan tagasisidet nende omaalgatuslike tegude kohta.
Siinkohal aga meenus midagi me suhte algusajast,
kui olime alles asunud kokku elama ja ma hakkasin nõusid pesema.
Ja seda vist siiski palve peale.
Kuid ma ootasin selle eest tohutult tänu.
Ma tegin seda ainuüksi kiituse nimel.
Mitte seetõttu, et see oleks mingi me ühine teema.
Ehk siis see vajadus kiituse järele on ikka üsna suur ja sügav.
Kuidas naine võiks sellest teada saada?
Kuidas sa, Marjo, oled õppinud sellest teadlik olema?
Kas sa, Vesa, oled väljendanud seda vajadust?
Ma olen selle enda jaoks lahti mõtestanud ja mõistnud,
et see on ju hullumeelne.
Miks teine peaks mind sellise asja eest kiitma?
Ma ju ise ka ei kiida teda kõigi asjade eest!
Nii et täna ma isegi ei oota seda enam,
kuigi võtan selle vastu, kui seda jagatakse.
Marjo on üsnagi aus, öeldes otse välja, mis ta mõtleb.
See on ehe ja aus ja ma saan sellele loota.
Mina jälle olen pidanud õppima seda kiitmist -
see polnud mulle loomuomane.
Nii et olen püüdnud seda õppida.
Meeste jaoks on suureks kergenduseks teadmine,
et vähemalt enamus naisi on innukad oma kodude suhtes.
Ehk siis naisele meeldib kodu luua ja sättida.
Ja see on mehe jaoks võrratu lugu.
Kuid see ei tohi muutuda omaette pingutamiseks ja koormaks,
sest siis kaob naeratav naine ära.
Kuidas aga siis murda seda kodus pideva toimetamise ahelat?
Veelgi enam siis, kui mees kaasa ei aita?
Jaa. Asjalik küsimus.
Üks võimalus on... - Märgata teise olukorda.
Üks lahendus, mida ise kasutasime, oli see, et palkasime koristaja.
Kuid sellest ei tulnud midagi,
kuna selleks, et koristaja koristada saaks,
pidin mina enne ikka kõik asjad eest ära panema.
Nii et see variant leidis peagi lõpu.
Kuid kõik need ajutised tööd.
Kui mees on koguaeg kodunt ära, et tööd teha,
siis vähemalt tänapäeva noorperedes
langeb suur osa sellest koormast küll naise õlgadele.
See on raske olukord.
Nagu seegi, kui elatakse eripaigus.
Siis jäävad kodutööd vaid ühe abikaasa kanda.
Kuidas seda rasket lugu lahendada?
See on tõesti tõsine küsimus.
Me lapsed on juba üsna suured - 13, 14 ja 9-aastased
ja neist on olnud väga palju abi. Nad on tõeline tööjõud!
Ehk siis neidki võib kaasata nendesse ühistesse töödesse.
Minu suhtumist on see igal juhul palju muutnud,
et mitte mina üksi või me kahekesi ei pea neid asju tegema,
vaid on tore kaasata kasvõi üks lapski kogu loosse.
- Ja õpetada lapsele midagi selle kaudu. Väga hea.
- Nii on.
On olnud tõeliselt huvitav kuulda teie käekäigust
ja sellest, kuidas te olete neid asju enda jaoks lahendanud.
Soovime teile kõike head - nii tööalaselt kui pereellu.
Et te kodu oleks koht, mis täidab kõik te vajadused.
Te vist mingi hetk hakkate seda laiendama, oli nii või?
Kuna see on nii huvitav projekt.
Kuid tänud selle tänase eest
ja ma teen ettepaneku lõpetada tänane vestlus palvega
ja õnnistussõnadega.
Tänu Sulle, Taevane Isa,
et Sa kannad hoolt meie vajaduste eest.
Sina, kes Sa oled kõikväeline Looja ja Isa,
Sa tead kõiki me vajadusi.
Sa tead täpselt, mida me vajame.
Nii üksikisikute -kui abielupaaridena.
Täname Sind, et võime abielus teenida üksteist
ja kanda hoolt üksteise eest.
Õpeta meile seda teenimist, nagu Sina, Jeesus, ise teenisid,
andes end lausa meie eest.
Aita meil, meestel, vahel ka vastu tahtmist,
pühenduda kodusele elule,
valmistades seeläbi rõõmu oma naistele.
Aitäh Sulle, Issand, abielu eest.
Isegi, et see on pidev õppimine ja me keegi pole täiuslikud.
Ometi me teame, et see on me endi kasuks.
Tahan õnnistada ka Vesa ja Marjo-Riitta abielu,
nende lapsi ja peret.
Ka nende tööd ja abilisi.
Ole nende terviseks, rõõmuks ja ka trööstiks, kui seda tarvis.
Õnnistame teid meie Issanda Jeesuse nimel, aamen.
Tõlge: Anne-Ly Raukas