"Hoia oma armastust!" on sari,
kus otsitakse ka leitakse vahendeid abielu ülesehitamiseks argipäevas.
Tänase saate juhtideks on Paula ja Heikki Ranssi.
Nad on tõelised Soome abielutöö veteranid.
Nad on üle 30 aasta tegutsenud koos selle nimel,
et parandada paarisuhteid.
Tuhanded soomlased on käinud
nende poolt korraldatud abielulaagrites.
Head vaatajad, hoidke oma armastust nendegi juhtimisel!
HOIA OMA ARMASTUST!
6. osa Abielu kahjurid
Tere tulemast Risto ja Virve Räty Kuopiost
arutlemaks sellisel teemal nagu abielusuhte kahjurid.
Olen kuulnud, et olete oma suhtes pidanud teatud kahjuritõrjet kasutama
ja seetõttu ka kutsusime teid,
kui selle teema asjatundjaid saatesse.
Kuid ehk oleks esmalt hea,
kui sa, Risto, räägiksid, millega sa igapäeva leiba teenid?
Olen arhitekt
ja asusin nädal tagasi tööle Kuopio linnas.
- Siiamaani tegutsesid iseseisva arhitektina?
Jah.
Oli sul oma ettevõte? - Jah.
Pool Kuopiot on sinu disainitud, kas pole?
No mingil määral.
- Millisel suuremad projektid on hetkel Kuopios käsil?
Naabruskonnas Siilijärve lennujaama lennujuhtimistorni kavandamine,
mis minu tegemistest oli viimane selline suurem töö.
Et siis, alati kui sinna lendad, imetled oma kätetööd?
Virve, olen kuulnud, et olid teie abielludes klassiõpetaja.
Kuid seejärel jätkasid eripedagoogina?
Jätkasin tõesti,
kuna ka meil endal on poeg, kes vajab eriabi ja tuge.
On teil veel lapsi?
Meil on ka nö asenduslaps,
ehk siis bioloogilisi lapsi peale ühe mitte.
Saan aru, et sa jätkad hetkel oma õpinguid samas valdkonnas?
Jah, ma aegajalt võtan teatud kursusi
ja hetkel olen õppimas draamakasvatuse kursusel.
- Kuid samas oled veel ka õpetaja?
Jaa, tunniõpetaja.
Samas koolis.
Kaua te abielus olete olnud?
- Järgmisel suvel saab 18 aastat.
Abiellusite 1989. aastal?
1988. aastal.
- Samal aastal, kui kooli lõpetasid?
No tegelikult me abiellusime ikka 1989. aastal.
Lõpetasin kooli 1988. a jõulude ajal
ning 1989. a suvel me abiellusime.
Kuid me kihlusime 1988. aastal.
No nii. Samal aastal, kui kooli lõpetasid.
Risto, su õpingud olid abiellumise ajal veel pooleli?
Jah, enam-vähem poole peal.
Teil olid Kemis ilusad pulmad, kuid mis siis sai?
Võiks öelda, et esimesed 10 aastat abielust
olid sellist tasast laskumist peale esimest aastat suurt vaimustust.
Esimene aasta oli vägagi vaimustav,
kuid peale seda tuli pikk ja tasane paarisuhte langusperiood.
Rääkides täna paarisuhte kahjuritest,
siis mis teie suhtega juhtus?
Hiilisid need kahjurid siis ligi, kui oma abieluga edasi liikusite?
Üks suurimaid hävitajaid
oli minu boheemlaslik kunstiüliõpilase elustiil,
mis kestis veel mõne aasta ka juba abielus olles.
- Ehk siis, kuigi olid abiellunud, jätkasid endiselt kui poissmehe elu?
Jaa.
Mida see praktilises mõttes tähendas?
Selliseid boheemlaslikke
maa ja taeva vahel hõljuvate õhtute veetmist.
Nii pulmadele järgnenud suvel, kui talvelgi.
Kas küsimus oli infovahetuse puuduses,
et kas ja kellega oled minemas ning millal tulemas,
või mida see endast kujutas?
Kuidas sa seda kogesid?
Ta oli hästi palju ära
ja eriti veel siis, kui Pyry 1991. aastal sündis.
Olime enne seda olnud üsnagi aktiivne paar,
harrastades ja tehes paljusid asju koos.
Kuid Risto jaoks see muutus
ja me ka hakkasime harrastama erinevaid asju.
Ehk siis lapse sünd naelutas sind koju,
aga Risto jätkas endistviisi väljaspool kodu? - Jaa.
Ja ma hakkasin ka muidugi näägutama,
mis tegi minust sellise vastiku naise.
Näägutasin, karjusin ja loopisin asju.
Nii et meie jaoks oli see suur kahjur.
Mainisid ennist, et käisid end kastmas.
See ei tähendanud ju seda, et said kuskil vees märjaks,
vaid et jäid mingi hetk alkoholi küüsi?
Jah, tegime pitki purjematku Lõuna -Soome,
milleks vahel kulus isegi terve kuu.
Nii et see võistluste vaheline aeg...
- Sa siis lausa võistlesid?
Jaa, see oli igasuvine teema
ja sellega käis ka kaasas korralik alkoholi tarbimine,
mis teatud aegadel kestis läbi talvegi.
Oli see ka teie jaoks kui tabuteema, millest suhtes ei räägitud?
Virve küll ehk näägutas selle pärast,
kuid eitasid sa seda, või võtsid siiski omaks?
No algul oli nii, et Virve kohati isegi leppis sellega,
võttes seda kui kunstiüliõpilase juurde kuuluvat kiiksu.
Kuid aastate jooksul hakkas see tunduma näägutamisena
ja ka kahtlustamisena.
Kindlasti tekitas see Virves ebakindlust.
Kas sa, Virve, kartsid, et sellega võib kaasneda midag?
Alkoholi tarvitamist või... Kartsid sa midagi?
No kõige enam kartsin ikka Risto enda pärast.
Minu suhtes oli ta siiski viisakas ega märatsenud kodus,
tegemata muud sarnast.
Kuid üksi jäämine oli minu jaoks teema.
Sest tutvudes veetsime me üsna palju aega koos
ja me suhe algas üsna intensiivselt ja kindlalt.
Siis aga märkasin, et ma otsekui polekski abielus,
sest ma ei saanud oma mehelt enam vaimset tuge.
Ja lapsega tegelemine hakkas väsitama?
Jaa.
Samas haarasin ka rahaasjad enda kätte,
kuna tundsin, et Ristot ei saa usaldada.
Usaldus kadus ära.
Kuigi see polnud ka üdini põhjendatud,
aga ma lihtsalt ei lubanud Ristol kanda hoolt teatud asjade eest.
Olin ise see tugevam pool.
- Kuid sa ei teadnud seda abielludes?
- Et siis, kas su see tugevaks olemine tõusis esile abielu reaalsuse keskel?
Seda kindlasti.
Samas, tagasi mõeldes ka neile aegadele,
mil abielulaagrites käisime,
siis seal tuli välja,
et ma olen alati võtnud kanda selle tugevama poole rolli.
Seda ka oma peres ja juba lapsepõlves,
nii et see oli mulle loomupärane.
Kuid samas oli see ka raske mu jaoks.
Igatsesid rohkem Risto kohalolu
ja ka temapoolse vastutuse võtmise järele?
Kuid tema oli vaba hing, kes rallis mööda Soomet ringi?
Põhjendasin seda endale sellega, et olen ise oma valiku teinud
ja pean seetõttu ka õppima olema rahul sellega.
Kuid näägutasid sellest hoolimata?
Näägutasin jah.
Kas see alkoholi tarbimine tuli ka koju kaasa?
Mingil määral, kuid mitte häirivalt.
See oli pigem selline õhtune tarbimine,
mille pärast pere nüüd küll ei kannatanud.
Risto lihtsalt ajas oma asja.
Ta ei häirinud kedagi, kuid temast polnud ka kaaslast?
- Jah, olin selles liidus üksi. Ja kogesid üksildust.
Kuid sa, Risto,
läksid peale kooli lõpetamist Saksamaale, kas polnud?
Jaa, sain hea töökoha Berliini ja elasin aasta aega Saksamaal,
käies selle aja jooksul kaks korda peret vaatamas.
- Olid tubli pereisa, kui käisid kaks korda aastas peret vaatamas?
Jaa...
- Sa vähemalt ise arvasid nii?
Jah, kuigi mu unistus oli, et pere koliks mulle järgi
ja me jääkski Saksamaale elama.
Et siis pere oli su jaoks siiski tähtis? - Jaa.
Nii et kuigi pereelu ei pakkunud sulle rahuldust,
oli see siiski oluline su jaoks?
Jah ja eks ma tundsin vähemalt algul sellest ka puudust.
Ehk siis teie abielu kahjuriteks olid üksindus, alkohol
ja ükteisest halvasti rääkimine.
Kas teil kunagi ka midagi head räägiti?
Oli teil nende 10 aasta jooksul ka toredaid aegu ja nö lõbutsemist?
Eks ikka oli,
kuid see jäi kuidagi nende negatiivsete asjade varju.
Meie parimad ajad olid reisides, kus Risto oli äärmiselt tubli.
Ütlesingi mingi hetk, et peaksime kogu aja reisima,
sest see tõi kõik Risto tugevad küljed esile
ja mul oli väga mõnus olla,
kuna tema kandis hoolt kõige selle eest, millal ja kuhu minna.
Mina sain selles osas olla see nõrgem pool.
Käis sellega ka arhitektuuri teema kaasas,
et ta näitas sulle kõiki neid võrratuid keskaegseid hooneid jms.?
Jaa.
Ja kuna see pakkus ka mulle endale huvi,
siis see ei häirinud mind üldse.
Oli tore, et keegi pani kogu reisikava kokku.
Ehk siis see tõi esile Risto giidi oskused ja pädevuse.
Kui rääkida paarisuhte kahjuritest,
siis mitte kõik selle juures pole vaid negatiivne.
Teie suhe oleks vist lõppenud üsna kiiresti,
kuna sa poleks jaksanud edasi minna.
Kuid mitte kõik pole alati vaid must, kuid selles esineb ka rõõmsaid värve.
Kuid neid kahjureid oli siiski liiga palju
ja nagu aru sain,
mattusid sa üha enam tööellu ja harrastustesse? Oli nii?
Seda siis seetõttu, et te suhe ei toiminud.
See näägutamine oli tõesti kahetsusväärne ja ebameeldiv,
mistõttu jäin üha sagedamini ja pikemalt kodust eemale.
Lihtsalt seetõttu, et see oli kui üks spiraal.
Kas sa piiride seadmise peale ei mõelnud kunagi?
Siis, kui rahulikumad hetked olid, et öelda: "Mulle ei meeldi see."
Või olid sa alati vait ja lootsid, et mingi hetk see lõppeb?
Või mis su mõtteis mõlkus?
No ma mingil määral püüdsin ikka suhelda Virvega,
kuid kogesin, et koguaeg olen vaid mina see,
kes üritab vestlust alustada.
Ja kui vastu kõlab vaid pidevaid süüdistusi,
siis ei tule ka suhtlemisest midagi välja.
Kogesid pidevat süüdistamist,
kuid kas tegelikult oli ka tegu süüdistamisega,
või mida sa, Virve, sellega saavutada püüdsid?
Oli see kui appihüüd?
Eks ma tahtsin ju tõesti, et asjad läheksid paremuse suunas,
kuid selle tahte väljendusviis oli täiesti vale.
- Oli sul samas aimu, millised need peaks olema?
Oli ikka.
- Oskasid sa väljendada seda?
Ei, sest ma ei teadnud, kuidas seda teha.
Sul oli vaid üks viis - näägutada ja karjuda.
Kogesid sa vahel sekka ka viha?
Esines sul vihapurskeid?
Vahel küll, kuid mitte väga suuri.
Pigem tähendas see närvilist sõrmede trummeldamist vms.
- Ja sa leidsid alati põhjuseid, miks jälle sõna võtta?
Jaa.
Ja kui Risto ütleski midagi minu kohta,
olid mul kohe kaarid tema kohta võtta, nähvates, et ta on muudkui ära.
Lisaks sellele olin läbi kamminud nii ta rahakoti, kui kõik muud asjad.
Ehk siis ületasin mingis mõttes oma piire, kuna ei usaldanud teda.
Lisaks sellele tulid mängu mõõdetavad heastamisteod,
mis sageli tõusid üles peale mõnda mu reisi.
Ehk siis pidin tegema teatud heastamistegusid.
- Mida need endast kujutasid?
Pidin maja koristama ja asju paigutama ja...
See nimekiri oli päris pikk.
See aga hakkas tasapisi mu eneseväärikust õõnestama.
Mehe positsioon me peres oli paigast ära
ja ma tundsin end pigem kui orjana.
- Miks sa neid heastamistegusid nõudsid?
- Mis ajendas sind seda tegema?
Ei oskagi öelda, mis see põhjus oli,
kuid pigem oli tegu ühe eeskujuga,
mille saatel olin üles kasvanud ja mille omandanud.
Minu meelest polnud selles midagi imelikku,
kuid eeldavasti lähtus see ka arvamusest,
et mina olen hea ja tema halb, mis ei vastanud muidugi tõele.
Kuid vähemalt mina nägin seda nii.
Kuid need heastamisteod tõusid esile alati peale reise?
Et siis, reisil oli tore koos olla,
aga peale seda pidi hakkama heastama midagi?
Ei, see oli peale tema pikki purjereise,
kuna ma teadsin, et seal juuakse ja sel on oma mõju.
Või kui Risto jättis pere üksi ja oli hästi palju aega ära,
siis ma nõudsin seda minu jaoks nö koos olemise aega.
Ja selleks olidki need heastamisteod, et minna üheskoos kusagile,
või teha midagi üheskoos.
See oli see, milles need seisnesid.
Ehk siis - tasakaalustama seda, millest olid ilma jäänud?
- Ma ei nõudnud mingeid naaritsakasukaid vms.
Ega me seda ei arvanudki.
- Tahtsin vaid hingelist lähedust.
Ehk siis see igatsus pani sind niimoodi käituma.
Mis aga siis sai, kui Risto oli koristanud ära kogu maja
ja sooritanud kõik need heastamisteod?
Kas see tõi kaasa selle läheduse ja õnneliku aja?
Ei.
Sest kuigi tahtsin, et lisaks minule ka tema koristaks ja teeks,
arvates, et see kahandab mu koormaid,
siis üllataval kombel ei vähendanud see midagi.
Teatud kindlad asjad, mida Risto tegi, ei toonud kaasa head enesetunnet.
Ikka jäi selline tühjustunne.
Kui kaua see kestis?
Kui kaua seda võis olla?
Ehk seni kaua, kuni läksime abielulaagrisse.
Kust te nende abielulaagrite kohta infot saite?
Mu sõbranna jagas selle kohta infot.
Elasime tol ajal Ristoga juba eraldi,
kuna mina olin sellest liidust välja astunud.
Ehk siis ümberkaudsed hakkasid nägema,
et teil ei lähe hästi?
Või said selle laagri kutse juba eraldi elades?
Lähikondlased arvasid, et kui läheme lahku,
siis see on mõttetu lahkuminek.
Ehk siis mu sõbrad arvasid, et me polnud veel omadega seal maal
kus lahutus oleks vaid ainus võimalus.
Nad ei näinud selles mingit kasu, et me lahku läheksime.
- Kuid sa ei jaksanud enam?
Ei jaksanud jah.
Kogu see lugu kestis seni, kuni kolisime lahku elama.
Seejärel muutus kõik ikka totaalselt.
- Äratas see sind kuidagi üles?
Jaa. Kuigi ma teadsin, et meil ei lähe hästi,
oli see siiski kõva löök mulle
ja alles siis sain aru, mis oli tegelikult juhtunud.
Üksi suures majas magada, kui naine ja poeg on kodust ära
ning koera ja autot ka enam polnud,
oli minu jaoks äärmiselt raske olukord.
Olite ehitanud endale oma maja?
See oli üks vana maja koht, mille korda tegime.
Te tegite selle üheskoos korda?
Sellega käisid kaasas omad tunded?
Jaa, ikka.
Nii et sa, Risto, jäid sinna üksi ja Virve kolis koos pojaga ära.
Kolisime mõne kilomeetri kaugusele.
Oli see kui hüüd, et: "Pane meid nüüd ometi tähele, Risto
ja tule meile järgi ning vii meid koju!"
Või oli see pigem kui appihüüd, et: "Ärka ometigi!"?
See oli pigem see, et ma ei jaksanud enam.
Isegi, et ma iseendalt nõuan mingitel imelikel põhjustel,
et ma peaksin jaksama,
siis sel hetkel tundsin, et ma ei jaksa enam
ega ka tea, mida teha,
mistõttu otsustasin, et lähen lihtsalt ära.
Ühtpidi oli põhjuseks ka see,
et ma ei tahtnud, et laps seda kõike näeks.
Sest tol ajal me tülitsesime ikka päris palju ja valjuhäälselt.
Me tülide hulk muudkui kasvas
ja ma tahtsin kaitsta me last selle eest.
Kas sa Risto oskasid ka häält tõsta ja enda eest vahel seista?
Kogeisn, et Virvel oli selles olukorras tõsi taga.
Nii et alati, kui käisin Virve juures me poega vaatamas,
peegeldus Virve silmist vaid viha ja halvakspanu,
nii et tal oli selle looga tõsi taga.
Mäletan seda aega,
kui te esimest korda ühele paaride nädalalõpu üritusele tulite.
Olen alati mõelnud, miks te poole pealt ära läksite
ja tahan, et räägiksite sellest veidi.
Kuid enne seda teeme väikese pausi.
Kuid küsimus on: mis pani teid põgenema sealt,
sest just selline mulje mulle jäi - te põgenesite sealt ära.
Kuid kuulame vahepeal ühe laulu
ja tuleme siis selle teema juurde tagasi.
Armastussuhte hävitajad: raevutsemine, põlgus, ärritamine,
isekus, valelikkus.
Murtud hingede koori jälle tulla saan
Kõigi teistegi katkiste sekka vaikselt kasvama
Armu kerjusena, vaid patud riideiks mul
Üksi, väsinud ja eksinuna laulan ma
Murtud hingede koori iga nõrk tulla saab
Kõigi teistegi katkiste sekka uut algust algama
See paik on minu jaoks siin, seda keegi võtta ei või
Ta oma elu andis, et rahu olla võiks
Inglikoori juurde ma ükskord tulla saan
Võitjate sekka tänu Tema võidule
Issandat ma kiidan, sest Temalt kõik ma sain
Ei miski muud mul tuua, kui tühjad pihud vaid
Räägi Virve, kuna sa olid osa sellest, et te ära jooksite
ja see oli eriti just sinu soov sealt ära minna,
siis mis oli see, mis pani teid sealt lahkuma?
Kuna tegu oli väikese üritusega,
siis selle lõpus oleks veel olnud palju sebimist
ja meil oli laps veel ka kaasas.
Nii et need olid mu põhjendused.
Kuid tegelikult oli nii,
et tundsin end ise väga kitsa koha peal
ja kogesin kui ohtu,
et pean hakkama teatud asjadega tegelema.
Teatud omade teemadega.
Lisaks sellele mõtlesin sedagi,
et olime alles hiljuti jälle kokku kolinud - 1999. a,
harjutades uuesti kooselu.
Elasime tol ajal Oulus ja Risto käis teises linnas tööl.
Mulle tundus, et jääpind mu jalge all hakkab vaikselt murduma
ja ma hakkasin mõtlema ning kahtlema,
kas jääme ikka püsima?
Kas olin teinud ikka õige otsuse jätkata meie liiduga?
Nii et igasugu kahtlusi tekkis.
Ei oskagi seda seletada, kuid tunne, mis mind valdas,
oli kui mingi sundus, et: "Nüüd ruttu minema siit!"
Kuidas te sealt edasi läksite?
Olete ju täna endiselt koos, ehk siis kuidas see olukord lahenes?
Ma sain selgust omaenda mõtetes.
Mul oli üks hea sõbranna, kellega sai kõigest rääkida.
Paljud mu asjad olid seotud noorpõlve hirmudega
ja ka oma pere eluga, kelle keskel mu lapsepõlv möödus.
Kas võib öelda,
et tahtsid võtta vastutust omapoolse käitumise eest?
Kindlasti.
Kui te lahku kolisite, siis mis linnas te elasite?
- Oulus.
Kuna sina, Risto, jäid sinna üksi muretsema,
siis su ellu ilmus üks lohutaja, kas polnud?
Ilmus tõesti.
Kuna olin langenud sügavasse masendusse
ja magasin vaid päevad läbi voodis, seal me tühjas majas,
siis juba samal nädalal sündis see ime,
et üks noor naine tuli mu ellu.
Ta oli muide ametilt psühhiaatriahaigla õde
ning samas eluolukorras, kus minagi.
- Ta oli ka lahutatud?
Jaa.
Ta aitas mu paari päevaga jälle jalule.
- Ta enda abielu oli juba läbi?
Jaa.
Kuidas aga siis selle naise käiguga...
Vabandust, aga ma tahaks veel täpsustada,
et sa armusid sellesse naisesse?
Jaa.
Sa, Virve, kindlasti teadsid sellest.
Teadsin ikka.
Vähemalt sel tasandil, et kui Risto käis me poega vaatamas,
mis oli asi, mis meid veel ühendas.
Me polnud küll ametlikult lahutatud, kuigi me elasime eraldi.
Kuid ma nägin, et Risto oli väga palju muutunud.
Ta oli hästi rõõmsameelne
ja temast peegeldus läbi see sama vallatu noormees,
kes ta oli olnud meie tutvumise ajal.
Küsisin ta käest, mis temaga on juhtunud
ja ta vastas, et tal on hea terapeut jne.
Ma olin tookord veel nii sinisilmne, et ei mõistnud, et asi on teises naises,
kuniks sain sellest telefonikõne kaudu teada.
Mis tunne sind valdas, kui said teada,
et küsimus pole vaid terapeudis, aga armastussuhtes?
Selline tunne oli, nagu kogu pind oleks jalge alt kadunud.
Õudus, üksindus, hirm - palju erinevaid tundeid läbis mind.
Kuid ülim oli muidugi hüljatuse tunne.
Kuigi sina olid see, kes oli kodunt välja kolinud,
valdasid sind sellised võimsad tunded?
Sügaval sisimas oli mul siiski mõte, et mis iganes ka ei juhtuks
ja mida iganes ka Risto polnud teinud - ta oli siiski olnud truu.
Mu sees oli kuidagi teadmine, et Risto ei petaks mind kunagi.
Ja kuigi me elasime lahus, olles siiski veel abielus,
oli mul siiski üks mõte või soov,
et küll me taas kokku saame!
Peame lihtsalt vaid teatud asjade kallal tööd tegema.
Nii et see oli see mõte, mis mul tol ajal oli.
Mida sa oma tunnetega peale hakkasid?
See läks nii, et helistasin Ristole, kuna ta oli lubanud tulla, aga ei tulnud
Rääkisin selle naisega ja sain teada, et asi on ikka tõsine.
Sest kui Risto oli mulle öelnud, et tegu on tema tüdruksõbraga,
siis ma ei uskunud seda.
Kui aga selle naisega rääkisin, oli see mu jaoks suur šokk.
Helistasin seejärel psühhiaatriahaigla päevaosakonda,
jagades ühe inimesega oma tunnetest.
Küsisin ka, et kui peaksime lahku minema,
siis mis mu lapsest saab?
See inimene soovitas, et kui mul on sõpru,
peaksin nendega neil teemadel vestlema.
Ja kui peakski tulema lahutus,
siis küll lapsed ka sellega hakkama saavad.
Nii et need olid need mõtted, mis mu peas keerlesid.
Kuid see oli küll tohutu väärtusetuse ja hüljatuse tunne.
- Rääkisid sa ka Ristole neist tunnetest?
Kindlasti mitte. Ei rääkinud.
Küll aga oma sõbrannale.
Kas see toimus enne või pärast teie esimest abielulaagrit?
Enne laagrit.
Kuid siis jõudsite siiski sinna laagrisse.
Kas see armukolmnurk oli sel ajal veel olemas?
Ei.
Läksime laagrisse minu poolt seatud tingimustel.
Me lahutus pidi jõustuma mais
ja ma ütlesin, et abielulaagrisse minnes
olen küll valmis üritama, kuid samas ei luba midagi.
Kuid kui Risto poleks tahtnud, oleksimegi lahutanud,
kuna tal oli ju teine naine juba olemas.
Seetõttu nägin, et mul pole enam midagi teha.
Ma ei saanud sõdida selle vastu, et tal oli juba teine.
Kuid samas oli sul siiski nii palju lootust,
et üritada veel korra? Kas polnud?
Eks mu sisimas ikka oli, kuigi see ei paistnud välja
ja ma isegi ei teadvustanud seda endale.
Kuid see on alati olnud tõesti.
Ehk siis, esimese laagri järel tuli see teine naine mängu
ja siis tuli teine abielulaager.
Kas seal toimus midagi? Mõni läbimurre või midagi?
- Miks sa Risto olid üldse nõus minema?
- Olid ju armunud juba teisesse...
Ma ei olnud tookord veel usklik, kui selle teise naisega kohtusin.
Kogesin, et ta oli sel hetkel mu ainus päästerõngas
ja ilma temata ma ei jää lihtsalt ellu.
Kuid need abielulaagrid hakkasid väga tugevalt
muutma mu mõtteviisi
ja nende kaudu tekkisid ka uued mõtted Virve suhtes.
Ehk siis su suhe Jumalaga muutus?
Leidsid ühenduse Jumalaga
ja selle kaudu ka uued mõtted oma abielu suhtes?
Jaa, hakkasin mõistma seda valu, mida Virve koges
ja seetõttu otsustasin ka selle teise naise maha jätta.
Kas see juhtus enne või peale abielulaagrit?
See toimus peale esimest abielulaagrit.
Selle otsustava otsuse tegemine.
Kuid te ei kolinud tookord veel tagasi kokku? - Ei.
Kui kaua te siis veel eraldi elasite?
See oli isegi veel teise laagri ajal,
kui vaatasime oma endiste tegude peale
ja ma kaalusin endiselt lahutust.
Nii et elasime endiselt lahus.
See võttis päris palju aega,
enne kui hakkasime oma liitu uuesti üles ehitama.
Mis tõi selle julguse uuesti kokku asuda
ja kas kolisite oma endisesse koju tagasi?
Jaa.
Mis oli see, mis tõi selle julguse?
Usun, et sa Risto, kogesid vist suuremat hirmu,
et kas see näägutamine hakkab jälle pihta?
Olin otsustanud asuda sellele muutumise teele,
panustades täiega meie paarisuhte ülesehitamisele.
Otsustasin, et olen valmis asuma sellele konarlikule teele,
tehes kõik selle suhte päästmiseks.
- Ehk siis nende abivahendite põhjal, mille olid laagrist kaasa saanud,
otsustasid need ka käiku lasta?
Just.
Millest sa selle kõige nimel loobusid või mida muutsid?
Tegin oma elus isiklikult ühe korraliku remondi.
Lõpetasin alkoholi tarbimise.
- Täiesti? Täiesti.
Ja ka suitsetamise.
Ühtlasi võtsin 20 kilo alla.
Aga kõik need purjevõistlused?
Müüsin oma purjepaadi ka maha.
Ühtlasi loobusin oma rahvusvahelisest tööst,
uskudes, et küllap jagub väljakutseid kodumaalgi.
Loobusid sellest tööst siis, mida Saksamaal tegid?
Ehk siis vaimses mõttes jäid nagu tühjade kätega,
kuna kõik vana oli ära võetud
ja polnud teada, kas kõik uus õnnestub?
Ehk siis see oli kui riski peale elamine.
Kuid tegu oli otsusega, mille pidin isiklikult langetama
ja ma kogesin väga selgelt, kuidas Jumal toetas mind selles.
Seetõttu oli ka sellest otsusest kinni pidamine üllatavalt lihtne.
Ma just mõtlesingi,
et sa ei teinud seda otsust oma kauni naise tõttu,
vaid sa tegid seda Jumala tõttu.
Samas kogesin, kui väga Virve mind selles kõiges toetas.
Ja paari aasta möödudes hakkas ka juba lootuskiiri paistma,
mis andsid jätkuvalt jõudu.
Kas Virve muutus ka peale neid kahte abielulaagrit?
Oli ta peale neid hoopis teine naine?
Muutus küll.
Ajal, kui mina hakkasin muutuma,
tõi see esile ka muutusi Virves.
Ilma, et ma oleks seda nõudnud või selle nimel midagi teinud.
Rääkides armastuse hävitajatest,
siis on küsitud, kas tasub abieluga veel jätkata,
kui üks pool on murdnud teise usaldust?
Kuidas te sellele vastaksite?
Kas on väärt midagi muuta, või peaks jätkama endistviisi?
No endistviisi pole kindlasti mõtet jätkata.
Selleks on piisavalt häid vahendeid, et midagi muuta.
Kuid kas tasub jätkata ka siis,
kui üks osapool teist koguaeg alt veab?
Mida sel juhul teha?
Usun siiski, et sellekski on omad võimalused.
Et kõrvaldada usalduse murdmise mõjud?
Kas selleks peaks kaevuma sügavamale sellesse suhtesse,
et saada teada, mis on viltu?
- Kas on üldse midagi viltu, kui üks teist pidevalt alt veab
ja teise meeleseisund sellest häiritud saab?
- Kui kõik kahjurid toimetavad kõige täiega?
- Mis siis teha?
Kindlasti peaks selle põhjuse üles leidma.
- Et sel on mõni põhjus? Kindlasti on.
Teie puhul läks nii, et Virve hakkas iseendas kaevama
ja te mõlemad hakkasite kogu looga tegelema.
- Ja sa, Virve, hakkasid end üles ehitama
terapeudi või sõbra abiga.
- Sõbranna abiga, kes oli psühhiaatriahaiglas õde
ja kes hästi palju kuulas mind. Valdavalt kuulaski.
- Sõbra toest oli abi? Jah.
Temaga koos arutasime ka minu noorpõlvega seotud asju,
nii et mitte vaid paarisuhte teemasid.
Nii et sina said rääkida ja tema kuulas ning mõistis.
Kas sellest saadud inspiratsioon oli ka üheks talaks teie paarisuhtele,
nii et sa ei pidanud Ristot absoluutselt kõigest ilma jätma,
süüdistades teda kõiges?
Minu puhul oli nii,
et ma ei julgenud enam väga sügavalt kiinduda,
kuna ma kartsin, et mind jäetakse nii või teisiti maha.
Nii et hülgasid ise, vältimaks ise hüljatud saamist?
Tahtsin jah olla kindel, et mind ei jäetaks maha,
nii et läksin hoopis ise ära.
Mõtlesin, et pean olema tugev
ja kui teine midagi ette ei võta, pean mina seda tegema,
et kogu süsteemi siiski ülal hoida.
Tegelikult aga,
ma ei armastanud iseennast selles liidus
ja mõtlesin, et pean iseenda arvelt selle sammu tegema.
Ma vähemalt nõudsin endalt seda.
Kui Risto ütles, et ta elus algas üks remont
peale neid abielulaagreid,
siis mina leidsin sealt hoopis armu.
Et ma võin olla just selline nagu olen
ja liikuda vaikselt edasi ning küpseda inimesena.
Teadmises, et nii Jumal kui mu lähedased
võtavad mind sellisena nagu olen.
Nii et see oli suur avastus minu jaoks.
Ja see ähvardamine lõpetada abielu tuligi just tänu te suhte kahjuritele?
Just nii.
Sest nende põhjal võis eeldada, et varem või hiljem ta jätab mu...
- Mistõttu sa otsustasid seda esimesena teha.
Tänapäeval on masenduse teema vägagi levinud,
mistõttu mida ütlete selle kohta, kui abielus esineb masendust?
Kas seegi võib mingil moel olla armastuse hävitaja?
Minu kogemuse põhjal kindlasti.
See on miski, mis hävitab mõlemaid osapooli.
Kuna pole jõudu kuulata teist?
Pole jõudu täita teise soove ja vajadusi.
Ja masendunud inimene ei tule toime ka väljakutsetega.
Kuidas sa end tundsid, kui Virve esitas sulle väljakutseid
ja sa olid samal ajal masendunud.
Mis sõnumi see sulle edastas?
No ma elasin tol ajal juba üksi ja see oli ka väga lühike aeg,
nii et ma ei oska selle kohta midagi kosta.
Kuid täna on kõik juba teisiti.
Kas see näägutamine tahab vahel ikka pead tõsta?
- Tahab ikka.
Et keegi teine võiks ju ka vahel tolmuimejaga toad üle võtta.
Kuid siis ma lihtsalt ütlengi: "Võta toad üle!",
mitte ei nääguta enam nagu vanasti:
"Keegi teine siin majas võiks ka nagu koristada!"
Ehk sa annad selgemaid juhiseid.
Kuidas see tundub, Risto?
No ma võtan seda kui õpetliku loona.
See pole midagi kurnavat mu jaoks.
Täna te aitate teisi abielupaare.
Te kuulate nende muresid ja oskate neid aidata,
kuna olete ise neist asjust läbi tulnud.
Ühtlasi oskate märgata abielusuhte valupunkte,
ehk siis kõik on täiesti pöördunud.
Kas võiks öelda, et teie soine tee
on muutunud teie jõuallikaks?
Te olete sumbanud seal soos, nagu üks suusataja kord
ja olles seal oma vormi kätte saanud, on teil midagi, mida jagada teistegagi.
Just nii.
Ja tagantjärgi vaadates on näha, et sel oli oma selge eesmärk.
Selle konarliku teekonna läbimisel.
Lisaks sellele leidsid ka suhte Jumalaga,
mis oli sul kaduma läinud.
Kas see läks juba noorpõlves kaotsi?
Olin vee murdeeas usklik, kuid peale seda läks see suhe kaotsi.
Kuid sul, Virve, on suhe Jumalaga alati paigas olnud?
On küll, kuigi vahel tugevama, vahel nõrgemana - nagu elus ikka.
Kuid olen elus alati järginud kristlikke põhimõtteid.
Kas sa palvetasid ka vahel, kui teil väga halvasti läks?
Palvetasin.
Rohkem, kui kogu eluaja jooksul kokku.
Sain sel hetkel toetuda Jumalale
ja nägin, kuidas Ta saatis mu ellu erinevaid inimesi.
Mul polnud kellelegi teisele toetuda - ka iseendale mitte,
sest hakates iseenda kallal tööd tegema,
märkasin, et ma olen ikka väga nõrk.
Nii et pidin toetuma kellegi tugevama peale.
Saan ma õigesti aru,
et te võite nüüd juba minna isegi koos purjetama?
No seda me pole julgenud veel proovida,
kuid me teeme paljusid muid asju koos.
- Mootorpaadiga oleme küll palju sõitmas käinud.
Oli tõeliselt meeldiv olla teiega siin
ja kuulda neid üsnagi raskeid asju, mida jälle üles tuua.
Kuid on rõõm näha, et teil läheb hästi
ja ma teeks ettepaneku veel palvetada enne, kui te siit lahkute.
Taevane Isa,
tahame õnnistada Ristot ja Virvet nende abielusuhtes ja töös,
tundes rõõmu sellest, mida Sa oled nende elus teinud.
Oled pööranud kogu mure rõõmuks,
oled pööranud valu jõuallikaks.
Sa oled imeline Jumal,
kes saadab korda tõelisi imesid me elus.
Las nende abielust ja suhtest Sinuga voolata üks värske vesi
kõigi nende abielupaaride ja inimeste eludesse,
kellega nad kokku puutuvad.
Issand, õnnista Risto ja Virve elu.
Aamen. - Aamen.
Tõlge: Anne-Ly Raukas