HOIA OMA ARMASTUST!
Tere tulemast saatesse "Hoia oma armastust!"
Selles osas räägime ühest kõige olulisemast teemast
abielu juures.
Meie Maijaga oleme oma 32-aastase abielu vältel leidnud,
et on mõned tegurid, mis hoiavad meid selles suhtes.
Nimetame neid abielu S-ideks,
kuna soome keeles algavad need kõik S-tähega.
Pühendumine, sõnad,
süttimine, leppimine
ning täna räägime õnnistusest.
Õnnistus mängib olulist rolli meie eludes.
Mis teeb selle eriliseks,
on et õnnistus ei sõltu meist endist.
Võime näha palju vaeva oma abielu nimel.
Võime mõista pühendumise tähtsust,
kasutada õigeid sõnu,
sütitada ja hoida üleval armastuse leeki oma suhtes,
leppida õigel ajal ära.
Kuid õnnistus on kingitus.
Inimesed võivad mõista valesti õnnistuse tähendust.
Õnnistus meie eludes ei tähenda,
et kogu aeg läheb hästi.
Õnnistus on meie elu peal ka siis,
kui läbime oma suhtes raskuseid.
Õnnistus on Jumala reaalne ligiolu igal meie eluetapil.
Ise olen tundnud,
kuidas nooruseas läbi elatud suur tragöödia, õnnetus, valu,
võib aja jooksul muutuda suureks õnnistuseks.
See ei juhtu hetkega. Tunded ei pruugi kohe muutuda.
Aga kui Jumal teeb tööd meie valuga,
Ta muudab selle õnnistuseks.
Siis mina võin kasutada oma valu teiste õnnistuseks.
Saan seista teise inimese kõrval, võib-olla oma abikaasa kõrval.
Mõlemad oleme haigetsaanud inimesed.
Mida kauem oleme koos, seda rohkem haavu tuleb esile.
Kuid samas ka rohkem viise, millega haavu ravida.
Jumal õnnistab meid. Ta ei vaja meie püüdlusi.
Tema õnnistus on kingitus, eriti abielupaaridele.
Piibel räägib naisest nimega Rebeka.
Tema elu ja saatus
pakuvad õnnistuse tähendusele uusi vaatenurki.
Ta oli väljavalitud naine 37-aastasele Iisakile,
Aabrahami ja Saara ainusündinud pojale.
Ta oli pärit õigest soost.
Ta oli määratud saama selle mehe naiseks.
Üks nende valudest seisnes selles,
et Rebeka oli viljatu.
Iisak palvetas oma naise pärast
ning Rebeka jäi rasedaks ja sünnitas kaksikud.
Vahel mõtleme,
et loomulikult sünnivad need asjad Piibli ajal elanud inimestele.
Nad olid Jumala poolt väljavalitud!
Kui nemad palvetavad, küll Jumal õnnistab
ja vastab palvetele.
Kuid Piiblit lugedes, tasub vahel lehte keerata.
See toob valgust juurde.
Piibel räägib, et pojad sündisid,
kui Iisak oli 60-aastane.
See tähendab, et nad palvetasid
20 aastat lapsesaamise pärast.
Kui Jumal vastab ja õnnistab, Tema ajakava on teistsugune.
Meie aeg Tema jaoks ei kehti.
Tema üksi teab, miks peame ootama.
Meie suhetes samamoodi, Jumal ei pruugi kohe vastata.
Ta paneb meid kasvama inimestena,
meeste ja naistena.
Õnnistus ootab ees, kui õige aeg saab täis.
Isegi kõige suurem valu, pettumus, valed valikud,
võivad muutuda kõige suuremaks õnnistuseks meie eludes.
Kui jälgime Rebeka kaksikute teekonda,
lugu muutub tragöödiaks,
kui vendade viha lahutab nad üksteisest.
Eesav tahab tappa oma noorema venna,
kes röövis temalt esmasünniõigusega kaasneva õnnistuse.
Noorem vend põgeneb.
Ta naaseb tagasi 20 aasta pärast,
kartes oma venna viha.
Kuid nad lepivad ära.
See on midagi suurt ja imelist,
kuid ema Rebeka on nüüdseks surnud.
See lugu puudutab mind naise ja emana.
Kas mina olen õnnistuse ja lepituse vahendaja
oma perekonna ja suguvõsa keskel?
Kas ma suudan usaldada oma Taevast Isa piisavalt,
et õnnistused võiksid voolata minu tervenenud haavade läbi?
Et minu poegade, nende naiste ja perekondade eludesse
voolaksid minu kaudu õnnistused, ühelt põlvkonnalt teisele.
Toon välja veel teise vaatenurga,
samamoodi Piibli lehekülgedelt.
See on aidanud minul mõista õnnistuse tähendust.
Ütlesin juba, et õnnistus on kingitus
ning meie teod ei saa seda mõjutada.
See on täiesti tõsi.
Kuid leidsin ühe abieluteemalise kirjakoha,
kus räägitakse sellest veidi teistmoodi.
Olen palju kordi lugenud Kaana pulmadest.
Tean, kuidas Jeesuse vee veiniks muutmise lugu
kasutatakse ka abielust rääkides.
Lugu räägib Jeesuse esimesest imeteost.
Kaanas toimusid pulmad.
Pulmapidu oli parajasti täies hoos,
kui tuli välja, et pulmakorraldajal
ei jätkunudki pidulistele veini.
Jeesuse ema tegutses kiiresti ning palus oma pojal aidata.
Ta lootis näha imetegu.
Juhtuski nii, et suured astjad täideti veega
ning neid pulmalauda viies, oli vesi muutunud veiniks.
Olen lugenud seda lugu mitmeid kordi,
kuid ühel päeval see pani mind mõtlema.
Hakkasin mõtlema, kuidas see ime aset leidis.
Mõtlesin,
kuidas Jeesus käskis
oma jüngritel ja kohalikel teenritel,
täita anumad veega.
Kui nad olid anumad veega täitnud, sündis ime.
Uurides seda kirjakohta,
avastasin, et Piiblis on veel teisigi sarnaseid imetegusid.
Teine lugu oli väga sarnane.
Jeesus küsis, kas kellelgi on midagi süüa.
Väike poiss tuli Tema juurde koos mõne leiva ja kalaga.
Jüngrid naersid: "Kuidas jätkub sellest nii paljudele?"
Jeesus aga õnnistas väikse poisi eine
ning sellest jätkuski kõigile.
Mis on nendel lugudel sarnast?
Mõte, et seda sorti ime vajab nii Jumalat kui ka inimest.
Need imed sünnivad, kui Jumal kaasab inimese.
"Täitke need anumad veega!"
"Kas kellelgi on süüa kaasas?"
Kui Jeesus suudab imetegusid teha,
kas ta ei või tühjast anumast veini ammutada?
Miks käsib ta kõigepealt anumad veega täita?
Kui ta suudab toita 5000 inimest,
kas ta ei või luua neile toidupoolist tühjast?
Miks ta vajab viit leiba ja kahte kala?
Miks ta palub inimestel täita anumad veega?
Sellepärast, et ta kutsub inimesi osalema imeteos.
Ta teeb loomulikult palju teisigi imesid.
Räägime abielu õnnistustest.
Nendest õnnistustest, mis on justkui imed meie eludes.
Nende imede kordasaatmisel palub ta meie abi.
Ta ei tungi meie ellu,
hakates ise vägisi imesid korda saatma.
Muidugi võib nii ka juhtuda.
Vahel kristlastena
me mõtleme, et imed meie abieludes
on sellist sorti, kus Jumal tegutseb
meist sõltumatult, nõudmata meie osalust.
Tegelikult on aga nii,
et suurimad imed meie abielus sünnivad siis,
kui oleme nõus töötama koos Jumalaga.
Meie ja Jumal koos toome esile need imed.
Olen märganud, et kui need imed sünnivad abielus,
paratamatult kõigi jaoks see ime ei ole ühesuurune.
Väljastpoolt vaatlejale
võis tunduda iseenesest mõistetav,
et see muutus meie suhtes või abielus leidis aset.
Kuid ainult meie teadsime, et see oli tõepoolest ime.
Ainult meie teadsime,
et meie suhe oli jõudnud olukorda, kust ei olnud ühtegi väljapääsu.
Jumal kutsus meid endaga kaasa ja hakkasime Temaga koos töötama
ning vesi muutuski veiniks.
Selline Jumalaga koos töötamine
toob meie ellu õnnistuse.
Me ei ole kõrvaltvaatajad oma abielus, suhetes.
Me ei pea lihtsalt pealt vaatama, mida Jumal meie elus teeb.
Me oleme Tema kaastöölised.
See muudab meie abielu.
Nii sünnivad imed meie eludes.
Võime sellest tunnistada, kuna meil on isiklik kogemus sellest,
kuidas Jumal meie abielus muutis ka vee veiniks.
Inimene võib armuda oma abikaasasse aina uuesti.
Meie oma abielus oleme elanud üle kriise.
Oleme käinud läbi surmavarju orust.
Need on pikad perioodid. Mitte üks või kaks nädalat.
Lõpuks toimub see ime.
Oleme võimelised nägema üksteist uute silmadega.
Õnnistus võib olla ka uutmoodi aususe leidmine suhtes.
See on ime -
oskus rääkida asjadest õigete nimedega.
Järsku me enam ei karda teist inimest ja tema reaktsioone.
Oleme valmis kuulama teise inimese südant.
Toimub südametevaheline vestlus.
Sügav lähedus, intiimsus, kahe inimese vahel,
kes kõnnivad mõlemad samas suunas, kuid omaette.
Siis kui tuleb see päev, kui üks jääb üksinda,
ta võib öelda: "Sinuga koos oli hea, aga saan üksi ka hakkama."
Harva lahkutakse siit koos.
Olgu, et need päevad, mis meile on antud,
saame elada Jumala õnnistustes.
Selle eluga käib kaasas valu, pettumused.
Kuid see on õnnistatud elu, mis tähendab,
et Jumal on meie ligi.
Temaga koos moodustame kolmekordse lõnga.
Õnnistatud elu elamine võib olla väga praktiline.
Kui mõtleme Jumala ligiolule argipäeva askelduste keskel,
sinna juurde kuuluvad väga praktilised asjad.
Piiblist võime leida juhised oma eluks.
Ühine palve.
Oleme läbinud pika tee, õppides koos palvetama.
Algusaastatel oli see väga raske.
Kui raske oli otsustada, kumb alustab palvet.
Meil mõlemal oli oma viis, kuidas palvetada.
Sama oluline on käia koos koguduse teenistustel.
Sellega rajame aluse oma õnnistustele.
Pakume Jumalale tooraineid, millega meie elu õnnistada.
Ärme jäta vahele koguduse kooskäimisi.
Koos oma kolme väikse pojaga,
hakkasime juba varakult korraldama perekoosolekuid.
Saime kokku ja arutasime nädala sündmuseid, tundeid,
söime koos jäätist ja palvetasime.
See rajas hea aluse sellele, kui algas murdeiga.
Olime juba õppinud rääkima ausalt oma tunnetest.
Eespalve on samuti oluline.
Olen kolme poja ema.
Nüüd, kui nad on mööda ilma laiali, meil on eesõigus hoida neid palves.
Palve ületab kõik riigipiirid.
See on ülemaailmne töövahend. Kasutame seda, mehed ja naised!
Palvetame kõigi põlvkondade eest!
Õnnistame neid, kes on alles tulemas
ja hoiame palves vanureid.
Jumal seisab oma Sõna taga.
Meil on ülesanne mõjutada asju siin maailmas.
Mitte ainult oma abielus, suguvõsas, peresuhetes,
vaid kogu ühiskonnas. Astume julgelt oma kohtadele!
Kui me abiellusime, meile kingiti see seinakaunistus.
Siin on kaks sõrmust ja rist nende all.
See on olnud meie sümbol
ja samamoodi sõnum õnnistusest.
Mille peale tahame ehitada
oma elu ja oma abielu?
Meist üksi ei piisa.
Üksteise jaoks meist ei piisa. Iseenda jaoks samuti mitte.
Jumala jaoks ei ole me ka piisavad.
Me ei suuda Tema tahtmist täita.
Sellepärast on meil vaja risti. Seda risti, mis siin all on.
Kui seisame selle risti peal, meist piisab.
Meie abielus on see rist
olnud kõige tugevam vundament, millele oleme ehitanud oma abielu.
Ainult nii võime olla piisavad.
Tema jaoks on meist küll.
Miks ei peaks me siis kõlbama iseendale?
Samamoodi üksteisele.
Minu jaoks on see kuju sümbol sellest,
kuidas rist justkui kannab neid sõrmuseid.
Tema kannab, mitte meie.
Me ei ole piisavalt usaldusväärsed.
Me ei tea, mis homne toob,
meid kannab Tema arm ja andeksandmine,
Tema on pühendunud meile.
Tema teab, kuidas meid on loodud.
Kui murdume, Tema käed kannavad meid.
Need on väga head alused abielu ehitamiseks.
Teekond jääb poolikuks, valmis ei saa me kunagi.
Kuid see mitteterviklik võib olla täiesti piisav.
Meie abielu viis asja,
pühendumine, sõnad, süttimine, leppimine ja õnnistus,
on olnud alused, mille peale ehitada.
Tahan julgustada teid kõiki,
lootma nende peale.
Nendele alustele tasub meil ehitada oma elu ja suhteid,
et see maailm võiks näha abielusid,
kus on poolikud inimesed, ebatäiuslikkus,
kuid kus nähakse vaeva pühendumise nimel.
Mille najal raskustes püsima jääd sa?
Kuidas õrna südant hoida purunemast?
Aina uuesti esile tungivad haavad,
Su südame seinu kui purustavad
Milline kaitsemüür ümbritseb su hinge?
Kuidas peidad pisarate jäljed?
Kas ainult enda peale jääd lootma?
Kas su alus ikka jõuab kõike kanda?
Kindel on rajada oma elu Issandale
Kristus-kalju on varjupaik igavene
Kas tahad elada üksinda, kartes?
Vaata, hirmu enam ei ole!
Siin ei pruugi veel terveks saada
Ei unune ära hingehaavad
Kuid leida võid õige julguse
Rahu hingele leiad Jeesusest
Ole julge, oma koha sa leiad
Istuda saad sulle kaetud lauas
Küsi paludes, mis on Issanda tahe
Siis särama saab sinu pale
Tunne ära oma haavad ja andesta
Kõik oma patud Issanda ette kanna
Lase Jumalal uueks end luua
Tormi keskel oma rahu tuua
Kindel on rajada oma elu Issandale
Kristus-kalju on varjupaik igavene
Kas tahad elada üksinda, kartes?
Vaata, hirmu enam ei ole!
Siin ei pruugi veel terveks saada
Ei unune ära hingehaavad
Kuid leida võid õige julguse
Rahu hingele leiad Jeesusest
Kas kahtled, mis on su väärtus?
Miks on su elu eesmärk peidus?
Kas tunned, et sind on tallatud maha
Koos kogu koormaga jäetud seljataha
Kui ebakindel on su samm
Tunned, et ei jõuagi enam
Haara käest Issandate Issanda
Märkad, sammule hoogu Ta annab
Kindel on rajada oma elu Issandale
Kristus-kalju on varjupaik igavene
Kas tahad elada üksinda, kartes?
Vaata, hirmu enam ei ole!
Siin ei pruugi veel terveks saada
Ei unune ära hingehaavad
Kuid leida võid õige julguse
Rahu hingele leiad Jeesusest
Irma ja Antti Päärni,
millised raskused on teid elus kohanud?
Kogu elu vältel,
ilmselt see aeg, kui jäin oma käest ilma.
12-aastase lapsena mind valdas paanika ja hirm.
See oli mu elu raskeim periood.
Kuidas kaotasid osa oma vasakust käest?
Mu isa juhtis heinaniitmismasinat,
mina istusin masina peal ja kukkusin sealt maha.
Irma, mis on sinu elus olnud kõige raskem aeg?
Minu elus ei ole nii dramaatilisi asju juhtunud.
Meie abielule tagasi mõeldes,
see aeg, kui Antti oli kogu aeg tööl,
mina jäin lastega üksi koju ja see oli minu jaoks keeruline aeg.
Kus sa hetkel töötad ja kus sa enne töötasid?
Olen töötanud tehnika alal juba 25 aastat, ettevõtjana.
Pikad tööpäevad, ühel ajal reisisin 150 päeva aastast.
Kogu aeg olin jooksus ja vastutasin ise oma firma eest.
Seega sina, Irma, oled olnud ettevõtja lesk,
kahe lapsega üksi kodus. - Jah, just nii.
Lähme raskuste juurest veidi kergemate teemadeni.
Teie ühine teekond on kestnud kui kaua?
40 koosolemise aastat sai täis märtsikuus.
Mõne nädala pärast tähistame 36. aastapäeva abielus.
Õnne, õnne, õnne! Tänapäeval suur saavutus!
Mõtleme lihtsatele ja headele päevadele.
Millised need on?
Mis on teinud elu mõnusaks, lihtsaks,
meeldivaks ja rõõmsaks?
Kui mõelda eelneva aasta peale,
meil on palju ühiseid hobisid. Käime koos laulukooris.
Tegeleme koos abielunõustamisega.
Üleüldse meile meeldib koos olla.
Viimastel aastatel eriti.
Oleme pea ööpäevaringselt ninapidi koos.
Jah, selle lühikese päeva jooksul olen märganud,
kui toredad te koos olete.
Milliseid plusse sina välja tooksid?
Lähiaja olukordadest tooksin välja
lapselaste hoidmise.
Vanem on meil 3-aastane ja noorem on alla 2-nädalane.
Need ühised hetked koos naise ja lapselastega on mõnusad.
Antti, kas oled avastanud oma mehelikkuse pehmemaid pooli
koos lapselaste tulekuga?
Jah, ilmselt on see tõsi.
Need väikesed panevad mehe südame sulama.
Milliseid uusi omadusi oled avastanud oma abikaasas?
Olen märganud seda teistegi puhul.
Sama juhtus tema enda isaga.
Kui mees vananeb, siis ta ka pehmeneb.
Ta julgeb rohkem hellust välja näidata.
Oma lastega oli ta ka muidugi hell,
kuid seekord veelgi julgemini.
Räägime õnnistusest.
Millistel eluhetkedel olete tundnud,
et olete saanud õnnistuse ja juhtimise osaliseks?
Mul tuleb meelde see,
et meil on võime rääkida asjadest.
Juba siis, kui hakkasime käima, rääkisime jube palju.
Ise ka mõtleme vahel, et kuidas sõnu ikka jätkub.
Kui lapsed olid väikesed,
me panime nad magama ja kunagi ei läinud ise kohe magama.
Veetsime õhtuti omavahel aega,
rääkides argielu asjades ja ka sügavamatest teemadest.
Tagantjärgi mõeldes, on olnud see õnnistuseks,
et oskasime rääkida.
Jah, minu jaoks suurim õnnistus oli selle naise leidmine.
See tuleb mul esimesena meelde, kui rääkida õnnistustest.
Tema leidmine pööras minu 18-aastase elu pea peale.
Irma, sina võtsid üles rääkimise teema.
Arvatavasti ligi 90% suhte probleemidest
saab alguse sellest, et ei räägita.
Kas see on tõesti nii raske,
et me pidevalt räägime sellest, kuidas ei räägita piisavalt?
Jah, tehes vabatahtlikku abielunõustamist,
oleme märganud, kui sagedane probleem see on.
Nii mõnigi asi oleks lihtsam, kui inimesed julgeksid rääkida.
Minu arvates on see ülioluline, et abikaasad räägivad.
Kuidas sa tead, mis teine mõtleb, kui ta ei räägi?
Kas sinu jaoks oli see loomulik või pidid seda õppima?
Elu sundis mind juba enne naisega kohtumist
olukordadesse, kus pidin rääkima
ja asjade üle mõtlema.
Kas see oli seotud käevigastusega? - Jah, just nii.
See kõik oli väga traagiline.
Minu isa tundis end süüdi.
Mina ärkasin öösel selle peale,
kuidas isa nuttis minu voodi kõrval oma valu välja.
Olin sunnitud nendele asjadele mõtlema
ja vajasin kedagi, kellega neid mõtteid jagada.
Kui ma siis lõpuks leidsin naise, kes tahtis mind kuulata,
neid sõnu ikka jätkus.
See on tema tugevus,
et ta on jõudnud ja jõuab mind ära kuulata.
Kui korraldate abielupaaridele nädalavahetuse seminare,
kohtute paljude erinevate paaridega.
Mis on üldiselt kõige keerulisem teema?
Pettumus.
Pettumus oma suhtesse, oma abikaasasse.
See on kõige raskem.
Pettuda võib mitmel erineval tasandil.
Olgu põhjuseks petmine või ükskõik, mis teine olukord.
Pettumise tunnetest rääkimine on kõige keerulisem.
Irma, kuidas sellises olukorras tuleb käituda?
Anna meile nõu, palun.
Raske on öelda.
Hea on alustada abielupaaridele suunatud kursustest.
Seal inimesed avastavad,
et nad ei olegi ainsad, kes võitlevad samade probleemidega.
Osadus teiste inimestega
võib olla see, mis aitab ennast avada.
Ma usun et ei ole kedagi,
kes ei oleks elu jooksul pettunud.
Nendest asjadest rääkimine vabastab.
Sinu käevigastus tuli esile kohe saate algul.
Kas sinu jaoks on olnud lihtne sellest kõva häälega rääkida?
Ei, mitukümmend aastat ma ei tahtnud rääkida.
Esimesed 30 aastat ma ei suutnud suud lahti teha.
Nüüd viimased 15 aastat olen olnud rohkem avatud.
Kui inimesel on ikka liiga raske,
tal ei jätku jõudu publiku ette tulla.
Ta peab saama rahulikult oma asjadega tegeleda.
Kust said jõudu rääkima hakata?
Alates 18-aastasest me oleme rääkinud omavahel.
Usun, et see oli otsustav faktor.
Teiseks, kui asjad loksuvad oma kohale,
saad aru, et igaühel on oma probleemid.
Keegi ei ole nii täiuslik, kui väljastpoolt paistab.
Isegi mees võib tunnistada, et tal on nõrkused.
Kõigil on.
Sellistest asjadest võivad kasvada probleemid,
mis lõpuks lõhuvad ära kogu suhte.
Ühel on kõneviga,
teine arvab, et rinnad on väikesed, tagumik jällegi liiga lai.
Kuid me ei räägi sellest, see on valus teema.
Irma, mis sina sellest arvad?
See teema ei ole mõjutanud otseselt meie abielu.
Pigem on see mõjutanud meid väliselt.
Olles tema abikaasa,
ma ei olnud kindel, kuidas teistele inimestele
rääkida või mitte rääkida.
See on olnud väljakutse,
kuid see pole mõjutanud meie suhet sisemiselt.
Antti on see, kes tema on.
Ma pean veidi selgitama.
See käevigastus on tegelikult sotsiaalhäire.
Ma elasin läbi kaks traumat.
Noorte naiste suhtumine jättis minu sisse trauma.
Minuga käituti väga koledasti, kui läksin tantsima.
Ma ei ole füüsiliselt peksa saanud,
kuid sõnadega on mind küll löödud.
Löögid südame pihta? - Jah, mitmeid kordi.
See sotsiaalne trauma nõrgestas mind ja tegi haiget.
Kuid nagu aru saan, rääkimisega said sellest üle?
Jah, olen pidanud palju rääkima.
Teie tee on olnud õnnistatud ja juhitud.
Sellepärast ka järgnev küsimus:
milline koht on Jumalal teie eludes?
Mina usun, et Jumal juhatab.
Usun, et palvel on vägi.
Käime ikka koos kirikus.
Me väga palju ei räägi omavahel usuasjadest.
Kuid lootus on samade asjade peal.
Minu ajalugu ja tee usuni on veidi käänuline.
Tahtsin vanemate hoolealuse staatusest
täielikult lahti saada.
Mina olin see tubli laps, alati vanematele kuulekas.
Kui me abiellusime, pidin kirikust välja astuma,
loomulikult emale ja isale teavitamata.
Sellega lõikasin läbi meievahelise "nabanööri".
Kuid Jumala otsimine minu elus ei lõppenud.
Astusin tagasi kogudusse juba aastaid tagasi.
Minu arvates kirik on ainus asutus siin maailmas,
mille kavatsused on head.
Me vajame kirikut.
Kuigi see on institutsioon,
usk Jumalasse ei ole kuidagi sellega seotud.
Hea on ka see,
et olete hakanud jagama pika ühise tee jooksul õpitut
"Lähme Edasi" abieluseminaridel.
Võin ette kujutada,
et vaadates ümberringi ja kuulates teiste probleeme,
paratamatult tekib tahtmine vahele segada.
Nüüd teil on suurepärane võimalus jagada midagi.
Kui kujutame ette, et abielu jaoks oleks vaja juhiluba,
mis on need olulised asjad, mida kõigepealt endale selgeks teha,
enne abiellumist?
Esimesena tahan välja tuua,
et minu suhtumine oma abikaasasse
peab olema, et ta on väärtuslik.
Tema väärtus minu silmis on puutumatu.
Ma ei saa kunagi nii pahaseks,
et asetaksin kahtluse alla tema väärtuse minu silmis.
Seda ei juhtu!
Oleme sellest alati kinni hoidnud.
See on meie jaoks iseenesestmõistetav.
Nii halbu sõnu ei tule suust välja,
et ta peaks kahtlema oma väärtuses.
Ei kahekesi olles ega ka teiste inimeste juures?
Mitte kunagi.
Isegi kui meil on erimeelsused
ja ei tea, mis kõik tahaks ära teha!
See on koht, kus peab pidurdama.
Allapoole vööd ei tohi lüüa.
Me kõik teame, mis on need asjad,
millega võime teineteist väga sügavalt haavata.
Kuid meil on arusaamine piiridest.
Irma, kas sul on midagi,
mida sooviksid jagada vastabiellunud paaridega?
Tehke nii, ärge tehke nõnda.
Ärge tehke...
See on keeruline küsimus.
Minu enda jaoks oma tunnetest arusaamine
oli väljakutse.
Olen samuti alati olnud see tubli tüdruk.
Olen pidanud õppima, et võin tunda viha ja vastikust.
Need tunded ei ole keelatud,
kuid see, mis ma nendega peale hakkan
ja kuidas tundeid avaldan, see on otsustav.
Oma tunnete äratundmine. See on oluline abielus.
Rääkisite erimeelsustest.
Kuidas te nendes olukordades käitute?
Kas kaklete, karjute?
Kakleme ikka.
Kuid me oleme päris kiired pöörama need olukorrad
vestlusteks, aruteludeks.
Teinekord on vaja hinge tõmmata
ja lükata see arutelu veidi hilisema aja peale.
Vahel ongi vaja kõigepealt oma mõtted selgeks saada.
Tülitsemine on eluvajalik.
Kui on tegu kahe inimesega, kellel on eri arvamused,
loomulikult toimuvad kokkupõrked.
Meie abielu algusaastatel elasime õnnemulli sees.
Olime juba paar aastat koos olnud, kui mõtlesin, et me ei tülitsegi.
Mõtlesin, et kõik on suurepärane.
Kuid ilmselt olid paljud asjad lihtsalt rääkimata jäänud.
Milline on õige viis tülitseda?
Usun, et igaüks peab enda järgi sellele vastama.
Kõrvaline isik seda ei tea.
Selleks, et asju selgeks rääkida,
pead ikkagi teise vaatenurgast ka asju nägema.
Igal probleemil on kaks poolt.
Meie muidugi oleme päris tihti samal arvamusel asjadest.
Võib-olla isegi liiga palju.
Vahel on tervislik võtta hingetõmbepaus,
kui tunded löövad lainetena üle pea.
Selleks, et kogemata ei tuleks suust välja need sõnad,
mida kahetseme kogu ülejäänud elu.
Kui oleme maha rahunenud, võtame selle asja uuesti esile.
Kuid me ei jäta seda asja unarusse.
Halvem versioon on see, et lööme lihtsalt käega
ja jätame asja rääkimata.
Ei tohi vaiba alla pühkida? - Ei tohi.
Sellest on meil ka isiklik kogemus.
Oleme liiga palju näinud selliseid abielusid,
kus asju jäetakse kõrvale ja paratamatult
need tulevad hiljem esile.
Oleme näinud, mis tagajärjed sellel on.
Aitäh teile, paljude nõuannete eest!
Usun, et see tuli paljudele vaatajatele kasuks.
Kena päevajätku! - Aitäh.
Kas tahad elada üksinda, kartes? Vaata, hirmu enam ei ole!
Siin ei pruugi veel terveks saada
Ei unune ära hingehaavad
Kuid leida võid õige julguse
Rahu hingele leiad Jeesusest
Oleme rääkinud õnnistusest, mis võib valitseda
mehe, naise, abielu ja perekonna üle.
Jääme vaikseks ja palume seda õnnistust
oma elu teekonnale.
Tänan Sind, Taevane Isa, et oled õnnistuse Jumal.
Kõigeväeline Jumal, kes vaatab väikese inimese poole.
Tulid siia, et elada inimese elu.
Tead, kuidas on olla inimene.
Tead, milline teekond meil on ees.
Tead, kuidas meie armastusel täna läheb.
Tead meie võitlusi ja valu.
Tead, millised asjad on lahtised ja kus on meil sinu imesid vaja.
Näita meile teed.
Anna nõu tuua sinu ette oma anumad
ja paluda nendele sinu käest õnnistust.
Võta vastu Issanda õnnistus.
Issand õnnistagu sind ja hoidku sind.
Issand lasku oma pale paista sinu peale
ja olgu sulle armuline!
Issand tõstku oma pale sinu üle ja andku sulle rahu!
Isa, Poja ja Püha Vaimu nimel. Aamen.
Tõlge: Sanna Pitko