HOIA OMA ARMASTUST!
Tere tulemast vaatama saadet "Hoia oma armastust!".
Oleme rääkinud paljudest paarisuhtega seotud asjadest
ja põiminud need kokku kui viide põhiaspekti,
mis tagavad paarisuhte edukuse.
Nendeks on: pühendumine, sõnad, süttimine, leppimine ja õnnistamine.
Meile kui Hannule ja Maijale, kes me oleme 32 aastat abielus olnud,
on need olnud abivahenditeks oma suhte eest hoolitsemisel.
Täna räägime süttimisest. ehk seksuaalsusest.
Väest, mis on üks suuremaid kogu inimese elus.
Me elame ajastul, kus kogu atmosfäär on tulvil seksi.
Seda säriseb ja tungib sisse nii uksest kui aknast.
Ka kõikvõimalikest reklaamidest,
sest seksi abil ja kaudu müüakse mida iganes.
See on vägi, mis valitseb tänapäeva väga võimsalt ja tugevalt.
Kõige selle taustal elame aga meie, tavalised inimesed,
oma elu ja oma suhet ja oma abielu.
Mis aga tagab hea seksuaalelu?
Kuidas me süttime
ja kuidas hoiame seda leeki alal nii,
et see ehitaks meid üles ja annaks me elule hoogu juurde?
Mitte miski, mis võtab hoogu maha.
Osad inimesed on masendunud ja meeleheitel sellest,
kuidas pea iga nädal jagatakse meile nõu ja juhiseid selle kohta,
kuidas veelgi enam parendada oma seksuaalelu.
Peaks tegema nii ja naa, ütlema seda ja toda.
Võimalik, et osade jaoks võibki see olla raske teema,
kuidas käia ümber selle anniga, mis meile on antud?
Siingi tuleb minna tagasi algusesse, loomisloo juurde,
kui Jumal lõi mehe ja naise ning ütles, et see on väga hea.
Nad alustasid oma armueluga paradiisis, kus kõik oligi hästi.
Õige abikaasa.
Muid valikuvariante neil polnud.
Seksuaalelu, mis oli kindlasti puhas, täis täiuslikku rõõmu ja rahulolu.
Peale pattu langemist läks aga kõik metsa.
Kõik kaunis mehe ja naise vahel, aga ka inimelus tervikuna, sai rikutud.
Mängu tuli häbi.
Nad olid alasti teineteise ees ja hakkasid häbenema ennast.
Ja täna, nende järglastena, me olemegi kui need häbi lapsed.
Kanname endas häbi
ja lapsepõlves ning nooruses kogetud seksuaalseid kogemusi.
Osad on kogenud vägivalda ja kuritarvitamist.
Seksuaalelust on kujunenud teatud väärastunud pildid,
mis võetakse kaasa ka oma paarisuhtesse.
Rääkides kasvõi meist endist siin -
me kanname endaga kaasas teatud kogemusi.
Või kui kellelgi on selja taga purunenud suhteid,
mis on toonud kaasa pettumust ja haiget saamisi,
siis needki tulevad uude armastussuhtesse kaasa.
Seda kõike on oluline teadvustada,
et ei elaks vaid kusagil ebareaalsetes unistustes ja fantaasiates.
Sest see seab lati seksuaalelu osas väga kõrgele,
tuues kaasa tunde, et ma pole piisavalt hea;
me muudkui tülitseme ja pole seetõttu teineteise jaoks loodud;
me ei oska üksteist rahuldada jne.
Ja kui siis suhtesse saabuvad erinevad ajad,
tuues kaasa õnnetusi, haigusi
või ka laste saamist, mis toob kaasa füüsilisi muutusi
ja muutusi seksuaalihas,
siis tekkib küsimus: "Kas see ongi siis nüüd see?"
Või: "Kas nii peabki olema?"
Kuna seksuaalsus on üks sügavamaid suhtlemise viise,
tuleb teineteise mõistmiseks kasutada kindlasti sõnu.
Armastuses ei tohiks olla hirmu jagada seda, kes ma olen
ja mida endas kannan.
Teine peab teadma,
miks ma reageerin nii nagu ma reageerin.
Miks üks võib ühel hetkel eemale tõmbuda
ja teisele otsekui selja pöörata, kuna kardab,
sest varasemad kogemused on olnud valusad.
Mine tea, ehk läheb vahel isegi nõustaja abi vaja,
et leida tee teisteni ja samas tõlgendada iseennast õigesti
et ei peaks liiga kaua kogema häbi või süütunnet,
mis võib summutada seksuaalsuse.
Mis muide tähendab nii palju enamat kui vaid lihtsalt vahekorda,
või seksi kui sellist.
See kätkeb endas ka hellitusi, lähedust ja armastust.
Ja ka enesele tunnistamist, et ma olen seksuaalne olend,
lastes sel tulla esile ja olles selle eest tänulik ning rahul
erinevates eluolukordades.
Seksuaalsuski tähendab teisega koos kui koolis õppimist.
Mu mees toob minus esile asju, mida ei teadnudki endas olevat.
Ma ei oska kõike.
Veel tänagi tekkib osade asjade puhul küsimus:
Kust nüüd siis see veel tuli?
Miks ma ei oska sind armastada?
Miks seks ja teineteisele lähenemine nii raske kõik tundub?
Võik miks teatud tunded mu seest esile kerkivad?
Maija rääkis, kui oluline roll on sõnadel
oma seksuaalelu eest hoolitsemisel ja leegi süütamisel.
Mu oma elu on olnud selline, et olen pidanud seda oskust õppima.
Mõtlesin kord, et mis pistmist saab sõnadel olla seksiga?
Mis sõnu seal veel vaja?
Seal polegi aega suurt palju sõnu kasutada,
kui tuleb kohe asja kallale asuda.
Alles aja möödudes muutusid sõnad oluliseks.
Näiteks siis, kui kõik ei läinudki nii, nagu oleks lootnud või oskasid.
See panigi mõtlema, et kuidas siis asjast sotti saada?
Meeste jaoks on see vägagi raske
tunnistada sõnades, et seksuaalelus on probleeme.
Tõdemine, et kõik ei toimigi;
ei oska kõike nii nagu peaks.
Nii et meeste jaoks on see väga raske neist asjadest kõva häälega rääkida.
Rääkimata veel sellest, et neist oma naisega rääkida!
Nii olen ka mõistnud,
et see on üks valdkondi, kus mees tunneb end tohutult üksi.
Peast käib läbi igasugu mõtteid ja hirme.
On pettumust ja isegi lootusetust,
et mida nüüd selle looga peale hakata?
Kui enam miski muu ei aita,
hakatakse mõtlema Viagra ja muude asjade peale,
millest ehk abi leida.
Kuid sellest hoolimata jäävad need asjad välja rääkimata.
Nii et selles mõttes saan aru, miks sõnad on nii tohutult tähtsad
ka abikaasade vahelises suhtluses.
Sel juhul on lootust, et on keegi, kes sind siiski kuulab;
keegi, kes kuuleb ja võtab vastu selle, mida jagad.
Tänapäeval räägitakse ebaloomulikult palju
meeste soovimatusest seksuaalelu vallas.
On lausa jäigalt paika pandud,
et 40-aastastest meestest esineb erektsiooni häireid 40%'l,
50-aastastest meestest 50%'l ja 60-aastastest meestest 60%'l.
Need on suured numbrid,
mistõttu miks me ei võiks siis rääkida neist asjadest,
uurides ka teineteiselt, millist abi keegi on leidnud
ja kuidas neid olukordi mõistnud?
Võiksime ka meestena omavahel rääkida
ja aidata üksteist neis asjades.
Rääkimine ja kuulamine on naise jaoks olulised juba seetõttu,
et need aitavad teda sütitada seksi ja oma abikaasa suhtes.
Nii nagu me oleme füüsiliselt erinevad,
sest Jumal on meid sellistena loonud,
võime sageli üllatuda oma armueluski,
kuna teise tempo ja viis asju ajada on hoopis teine.
Üks otsekui kiirustaks nii tähtsa asjaga
ja teine tahaks oodata ning võtta rahulikult selles loos.
Me teame, et naise keha on palju õrnem kui mehe oma,
mistõttu see vajab süttimiseks hellusi ja puudutusi.
Kuid kogu naise olemist võivad mõjutada ka tööpinged,
lastega seotud mured,
või vananevate vanematega seotud küsimused ja teemad,
nii et naise füüsiline pool ja seksuaalne iha
võivad sel hetkel kahaneda.
Miski ei sütita, kuna mõtted on hoopis mujal.
Ja kui olukord ongi selline, tasuks oma mehele öelda:
"Ma ise olen küll siin, aga mu mõtted alles poolel koduteel,
mistõttu oota!"
Olen alati meestele öelnud,
et neil on võrratu mehiselt lõhnav kaenlaauk,
mistõttu sirutage oma käsi välja ja võtke oma naine kaissu.
See ei maksa pennigi, kuid see saadab korda imesid.
Laske naisel piisavalt kaua rääkida ja oma sisemust avada,
et meeled ja mõtted jõuaks ta ihule järgi.
Kui kõik hirmud ja pinged on maas, on ta ka võimeline süttima
ning mõtlema vahekorra peale.
Teisalt muidugi, mehed on kiired vennad
ja kui neil endalgi on muresid,
pole enam aega mõelda, mida see teine veel vajab?
Ehk siis mõlemad on kui omamoodi enesekesksed,
arvates, et vaid tema teab, mis on hea.
Kuid sa ei tea, kui ma pole sulle öelnud.
Pean sul käest kinni võtma, et näidata, mis on hea.
Või ka julgema öelda: "Ära nii tee. See ei ole hea või teeb mulle haiget."
Seda kõike selleks, et vältida väärarusaamu.
Me tõlgendame teist lisaks sõnadele ka kehakeele põhjal.
Selle põhjal, kui ta ühmab midagi, pöörab selja
või vaatab meid teatud moel.
Kuid tegelikult me ei mõista teineteist.
Teine võib kogeda hirmu või pinget,
aga me ei julge väljendada neid asju.
Piibel ütleb, et armastuses ei ole hirmu
ja täiuslik armastus ajab hirmu välja.
Ehk siis ka seksuaalelu on kui üks protsess ja teekond,
kus keegi meist pole lõplikult valmis.
Keegi meist ei astu ellu täiusliku pagasiga,
nii et peame üheskoos neid asju õppima,
leides ühiselt oma tee.
Samas peame olema valmis rahulduma nö "tavalisega".
Oma tavalise argipäevaga,
mõistes, et ka selles peitub meie rikkus nüüd ja praegu.
Ühtlasi aga ootama teist rõõmuga enese ligi.
Keegi on võrrelnud seksuaalelu erinevate toitudega.
Kord süüakse tavalist kodutoitu,
teinekord on korralik gurmee söömaaeg
ja vahel tuleb ette ka kiirtoidu kordi.
Kuid kui rääkisid sellest, et naise meeled ei tule nii ruttu kaasa,
siis usun, et meeste puhul on olukord üsna sarnane.
Mehe jaoks on kiirus, stress ja töö need asjad,
mis võivad tuua kaasa üsna suuri probleeme.
Töö võib-olla tänapäeval isegi nii inspireeriv kellegi jaoks,
et see juba lausa korvab kogu seksuaalse poole.
Oleme kuulnud küll paare, kus vähemalt üks osapool ütleb, et:
"Tal on nii põnev töö, et mind ta enam ei näegi!
Tal pole enam mahti seksimiseks, kuna töö pakub talle kogu rahulduse."
Nii et seks jääb kogu selles loos tahaplaanile.
Kiirus, stress ja sedalaadi innukus oma tööst
võivad siis hoopis summutada ja mitte sütitada leegi.
Lisaks sellele on muidugi teisigi leegi kustutajaid.
Näiteks erinevad haigused, mida tänapäeval on väga palju
ja millest paljud pole tingimata nähtavad haigused.
Paljud asjad on seotud vererõhu ja kolesterooli teemadega,
aga ka ravimitega,
mis kõik võivad mõjutada meie seksuaaliha.
Kui rääkisime enne sellest,
et mehed võiks rohkem omavahel neist asjadest rääkida,
siis tänapäeval rõhutakse väga sellelegi,
et mehed peaks rohkem arsti juures käima
ja neistki teemadest arstiga julgesti rääkima.
Küsima näiteks, kas see või teine rohi
saab mõjutama ka mehe seksuaaliha?
Ehk siis oleks hea elimineerida kõik põhjused,
mille osas sa tead, et neil on negatiivne mõju
ja sa ei peaks jääma pead murdma nende küsimuste üle,
langedes meeleheitesse.
Lisaks sellele aga on ka teatud tundeelu valdkonnad,
mis võivad summutada leegi.
Kui kannad oma hinges viha ja kibestumist,
pole ka ime, kui see avaldab mõju su seksuaalelule.
Nii et neistki asjust peaks rääkima ja need selgeks saama.
Kristliku elu juures on hea see,
et on võimalik minna hingehoidja juurde.
Tunde -ja seksuaaleluga võivad käia kaasas teatud süüdistused
ja küsmused, mis otsekui maetakse mati alla.
On kõrvalehüppeid ja palju muud,
mille osas arvatakse, et see ei tohiks midagi mõjutada.
Kuid ometi jätab see oma jälje iga inimese hinge.
Seetõttu on sellistes olukordades pihtimise võimalus suureks abiks.
Võid käia pihiisaga need asjad läbi
ja arutleda nende süütunde teemade üle,
saades samas vabaks neist kõigist.
Tänapäeval paneb muidugi mõtlema,
kuidas inimene üldse hoiab oma meeled seksuaalvallas puhtana,
kuna seda tuleb ju uksest ja aknast, nagu ka ütlesid.
Paljudel inimestel on seksuaalvallas omad fantaasiad ja sõltuvused,
mis võivad lahutada meid meie kõige kallimast
või ka kogudusest ja lähikonnast.
Sest inimene tunneb, et ta on halvem kui teised.
"Kellelgi pole selliseid küsimusi ja probleeme, kui mul."
Kuid Jumal teab, kus me omadega oleme
ja mida selles vallas mõtleme ning tunneme.
Tema on ka see, kes pakub meile tulevikku ja lootust.
Tal on alati anda meile võimalus alata otsast peale.
Ja kuigi elus tekkinud haavadest jäävad armid,
mis seotud erinevate kogemuste ja läbielamistega,
siis ometi need ei veritse enam me praeguses suhtes
ja neist on võimalik rääkida.
Pealegi saame omaenda haavade kaudu
aidata teisi inimesi.
Neid, kes tulevad me teele
ja keda saame toetada samades küsimustes.
Seksuaaliha sütitajad
peavad naise jaoks tulema läbi romantika.
Kõige lihtsam väljund selleks on lilled.
Mehe jaoks võib see tunduda nii lihtsana,
kuid tegelikult peitub selles võimas relv,
mis teeb midagi naise hinges,
soojendades ta üles ja tuues ta lähemale.
"Mees mõtles mu peale!"
See on osa sellest erootilisest seksuaalelust.
Lisaks sellele tuleb mõelda, mida teine tahab
ja mitte, mida mina tahan,
või kuidas see mulle tundub?
Ka ühiselt veedetud aeg -
koos kusagil rahulikult istumine või üheskoos minemine;
mõne uue asja kogemine koos.
Mõni väike reis või mis iganes.
Väikesed lapsed võivad tulla siin vahele
ja me näeme end vaid kui vanemate ning mitte mehe ja naisena.
Nii et tasub mõelda, kuidas võtta aega vaid teineteise jaoks
Seksuaalsus on oma loomult miski, mille Jumal on me sisse pannud.
See ei tulnud esile peale pattu langemist,
vaid oli olemas juba enne seda.
Seetõttu on see ka meile suur kink ja võimalus.
Võime seda julgelt kasutada,
võtteski seda kui võrratut kinki ja võimalust.
Tunda sellest rõõmu
ja lasta sel tuua me ellu väge, valgust ja vastupidamist
keset kogu me argipäeva elu.
Kandes hoolt oma seksuaalsuse eest, kaitseme ka oma suhet sellega,
et ei lase kedagi väljast poolt sisse;
kogeme, et meist kahest oma kummalegi küll.
Anna ja Kari Olander,
olete taas leidnud kire oma abielus.
Enne, kui selle juurde läheme, siis jagage palun,
mis on see suurimad mõjutajad, mis on teid tänaseni koos hoidnud?
Juba üsna oma abielu alguses sattusime me sellisesse ringkonda
või selliste inimeste lähedale,
kes usuvad, et abielu on võimalik hoida.
See andis meile ühe eeskuju, aga ka julguse,
minna läbi kõige raskematestki aegadest.
Lisaks sellele oleme aastate jooksul otsinud neid asju,
mis meid ühendavad.
Me teeme paljusid asju koos.
Tõsi, kumbki meist teeb ka omi asju,
kuid usun, et ainuüksi juba koos elamine
hoiab üksteisele lähedal.
Olete olnud abielus 27 aastat.
Läheme tagasi sinna üsna algusesse.
Kuidas te üksteisega tutvusite?
Läksime mõlemad noortele mõeldud usu süvendamise laagrisse,
kus kohtusime ja armusimegi.
Need on need koguduse töö head küljed.
Anna, mis sind Kari juures köitis?
Suhtlemisoskus,
see, et ta kuulas mind
ja täiskasvanuna tagantjärgi mõeldes seegi, et keegi armastas mind.
Ehk siis armusin armastusse.
Ja mis sind, Kari, Anna juures köitis?
No esimese asjana kindlasti tema välimus.
Ta oli imekena tüdruk,
kuid vaid mõne tunni jooksul sai selgeks,
et ta on ka hea suhtleja ning temas on sügavust.
Kui vanalt te abiellusite?
- See käis väga ruttu, juba järgmisel suvel.
Kari oli 20 ja mina 19, saades peagi 20.
Ja ma olin just paar kuud varem saanud 20.
Millised inimesed te tookord olite?
Kindlasti erinevad sellest, kes te täna olete.
Vaadates täna kahekümneseid, on küll tunne,
et nad on ikka lapsed veel.
Kuid eks me eeldavasti olime seda isegi tookord.
On tõsi, et olime tookord teistsugused.
Ma kindlasti olin palju mustvalgem
ja äkilisem, kui täna.
Ma olin palju ebakindlam,
otsides erinevatel viisidel teiste heakskiitu.
Kui mõelda te abielu esimeste sammude peale,
siis millised need olid?
Sellele võiks läheneda mitme erineva nurga alt,
kuid meeletu armumine oli kindlasti läbivaks jooneks kõiges.
See kestis mitu aastat.
Meil oli päris mitu head aastat, mil ühisele elule vundamenti laduda.
2-3 aastat, mis möödusid sellises armumise ekstaasis.
Kuid siis see läks üle ja mis siis sai?
Seda mõjutasid paljud asjad.
Me esimese lapse sünd näiteks.
Lisaks õpingute lõppemine ja uude kohta kolimine.
- Ja teise lapse sünd.
Ehk siis tavaline pereelu argipäev võttis võimust rohkem,
kui varasem tudengielu.
Mäletan, kuidas olime kord
ühel noortele mõeldud abieluteemalisel üritusel.
Sealne pastor rääkis,
et kui muinasjuttudes konna suudeldes muutub too printsiks,
siis abielludes võib mingi hetk juhtuda,
et printsist hakkab esile tulema teatud konna omadusi.
Jätsin selle meelde, kuigi ei saanud sellest aru
ja imestasin selle üle.
Kuid ta rääkis sellest nii veenvalt.
Ja kui me siis ise olime ehk mingi 5 aastat abielus olnud,
hakkas mulle koitma, et: "See vist on see, millest ta rääkis!"
Puudutas see teid mõlemaid,
et vastastikune seksuaaliha oli jahtunud?
Ei.
See kire hääbumine tabas meid peale laste sündi
ja seda eriti veel peale teise lapse sündi.
- Jah, sest see oli raskem aeg.
Et siis meil oli paari aastase vahega kaks väikest last.
Ja eeldavasti läks nii, et Annast sai rohkem ema kui naine.
Vähemalt tol ajal.
Mul võttis üsna kaua aega mõista või teadvustada endale,
millises olukorras ma olin.
Ka seda, et olin väga väsinud.
Kuid ma ei osanud seda kõike Karile väljendada.
Mulle tundus, et lisaks lastele on veel keegi kolmas,
kes tahab midagi.
Ma teadsin, et see on mu vastutus
kanda hoolt oma mehe seksuaalsete vajaduste eest,
kuid samas seisin sellele kuidagi vastu.
See aga tekitas minus tunde, et olen halb ja ebaõnnestunud,
mis omakorda suurendas mu koormat veelgi.
Pidin end sundima selleks ja see oli väga raske.
Samas ei osanud ma ka sellest rääkida
ja vaevalt, et ma sellest isegi nii hästi aru sain.
Ma küll mõistusega sain aru,
et pereema kohustused võtavad kogu ta aja ja mõtted,
siis tunnete tasandil tundus see siiski kui hülgamisena,
mis lõpuks viis selleni,
et ei julgenud oma naist enam puudutadagi,
kuna kartsin eemale tõukamist.
Saan alles nüüd aru,
et oleksin vägagi vajanud tema hellust ja armastust
ning armatsemistki.
Kuid me käisime kuidagi üksteisest mööda,
oskamata väljendada oma soove üksteisele.
Kuid päästerõngaks oli see,
kui vanavanemad võtsid lapsed enda juurde
ja me saime siin-seal nädalakese või paar vaid iseendale.
Või ka mõne nädalavahetuse.
Need aitasid meil sellest eluetapist edasi liikuda.
Kõige hullem aeg kestis ehk vaid mõne kuu.
Mingi 3-4 kuud ehk,
mis oli nii hull,
et me ei puudutanud üksteist füüsiliselt mitte kordagi.
Seksuaalse tasakaalu leidmiseks kulus meil selle põuaperioodi algusest
vist mingi 10 aastat.
Mis ei tähenda seda,
et me poleks selle aja sees voodit jaganud
või et meil poleks olnud paremaid aegu.
Kuid me maadlesime selle looga ikka väga pikka aega.
Küsimus polnud selles,
nagu me oleks kahelnud oma armastuses.
Kuid me tajusime, et meil on teatud raskusi
just selles eluvaldkonnas.
Ja kui imelik see ka poleks öelda,
siis keset kõiki neid raskusi
ei kaalunud me kordagi lahku minekut.
Sest meil oli algaastatest ees see hea eeskuju,
et abielu nimel peab ka vaeva nägema
ja see valdkond abielus polnud mingi erand.
Lisaks sellele oleks olnud hea teada,
et peale esimese kire jahtumist ja raskuste möödumist,
võib tulla uus kire laine, mis on paremgi veel, kui esimene.
Samas aitas kaasa teiste kogemuste kuulmine,
et nemadki olid sellest välja tulnud.
Kui teil oleks võimalus minna tagasi sellesse aega,
siis mida te ütleks või millist nõu annaks?
Ma ei laseks puudutustel mitte mingil juhul lõppeda.
Isegi, kui need ei vii seksini välja,
siis füüsilise läheduse alal hoidmine ja helluse väljendamine teisele
on ülimalt olulised.
See on miski, mida teeksin tagantjärgi teisiti.
Jah, need puudutused.
Ühtlasi hoiaksin kinni neist vaid meile mõeldud aegadest,
kuid samas püüaks rohkem avada oma isiklikke mõtteid ja tundeid.
Oma kõige halvema etapi lõpus jõudsime vestluse käigus sinnamaale,
et vahekord on miski, mis peab olema,
sõltumata sellest, kas on tahet või mitte.
Me esimene kord peale seda oli sõna otseses mõttes kohutav,
pakkumata naudingut kummalegi meist.
Kuid see oli me tahteotsus.
Samas oleme leidnud selles eluterve tasakaalu
ja ma olen esimest korda elus leidnud iha ühel sügavamal moel.
Sellele aitas kaasa muidugi see, et sai terve öö korralikult magada
ja polnud enam nii väsinud.
Kuid veelgi enam see, et olen saanud iseendaga tööd teha.
Olen õppinud aktsepteerima end sellena, kes ma olen
ja seeläbi leidnud üles ka oma iha ning julguse seda väljendada.
Kari on olnud selles kõiges suureks abiks,
aidates mind keset kõiki neid protsesse.
Ehk siis täna nimetaksin me seksuaalsust armuliseks.
See tähendab luba ebaõnnestuda ja samas luba otsida midagi uut.
Inimesena aga tunnen, et olen aktsepteeritud
ja võin andestada nii iseendale kui teisele.
See on imeline alus kogu sellele loole.
Ka see soorituslikust mõtteviisist välja pääsemine.
Seksuaalsus esineb väljaspool magamistubagi.
Magamistoas omab ta lihtsalt selgemat ja suuremat väljundit
ja seetõttu ehk ka rõhutatakse seda rohkem, kui ehk peaks.
Anna, milliseid armastusavaldusi sa Karilt ootad?
Tal on omad viisid, kuidas ta seda teeb
ja see ei käi mitte lillede kaudu.
Kallistamine. Ta tuleb mu ligi ja puudutab mind.
Ühine huumorimeel.
Soe olek.
Ka see, et ta märkab ja aitab mulle näiteks sokid jalga,
kui surmväsinuna voodisse kukun.
Sellised väikesed asjad,
mis annavad mulle teada, et olen oluline
ja ta näeb vaeva mu nimel.
Mida sina, Kari, Annalt ootad?
Väikesi õrnuseavaldusi.
Ja ma hindan väga sedagi, et ta triigib näiteks mu triiksärke.
See on midagi väga konkreetset ja argist,
kuid samas on seal taga väga suur töö.
Te olete mõlemad kaasas abielu-alases töös,
rääkides palju just nimelt argipäeva armastusest.
Kas argipäeva armastus selliste väljendusviiside kaudu
ongi see kõige parem?
See tähendab argipäeva ja tööde jagamist,
kuid ka teise märkamist keset seda argipäeva.
Tajumist, et su kõrval on oluline inimene.
Kõike koos teha on palju parem.
Argipäeva armastus ei kätke endas
mingeid tohutult suuri ja tähendusrikkaid otsuseid või asju,
vaid see hõlmab endas neid väikesi tahteotsuseid,
mis tõusevad märkamatult esile mitu korda päevas.
Usun, et meie ühine koos toimimine on harmoonilisem kui eales varem.
Meie seksuaalelu on tänasel päeval vägagi sundimatu,
vaba, loomulik ja sujuv.
Armuline on vägagi hea sõna kirjeldamaks seda kõike,
sest siin pole küsimus jõu kasutamises
või peale sunnitud tahtmises,
vaid ühises rõõmus.
Hästi öeldud - see on ühine rõõm.
Kuidas tahaksite julgustada neid abielupaare,
kelle abielus ehk puudub see kirg ja tahtmine?
Olen alati mõelnud, et kirg ei ole midagi ülierilist,
vaid see on kui mitmest kiust kokku punutud köis.
Kui argipäeva muudes toimetustes puudub ühine laine,
ühised tegemised ja teineteise hindamine,
nägemata teise häid külgi,
siis sel juhul on kire kui sellise süttimine üsnagi raske.
Seetõttu tahaks julgustada paare olema ja tegutsema üheskoos,
leidma ühiseid huviobjekte
ning õppima üksteist tundma.
Seksuaalelu ja palve tunduvad olevat valdkonnad,
mida on raske omavahel liita,
kuid mõlemad on Jumala poolt antud annid ja võimalused me elus,
mistõttu tahame tänagi paluda üheskoos.
Armas Taevane Isa,
me täname Sind,
et oled loonud meid meheks ja naiseks.
Täname Sind selle erilise anni ja väe eest,
mis peitub seksuaalsuses.
Täname Sind, et oleme võimelised süttima.
Palume vaid, et oskaksime õigesti kasutada Sinu poolt antud andi.
Taevane Isa,
Sa näed ka, et oleme sel teekonnal vahel määrinud end.
Meil on teatud kogemusi ja asju,
mis on tulnud me ellu ja mis rõhuvad meid.
Asjad me lapse -ja noorpõlvest,
abielus ja sellest väljaspool.
Paljud asjad, mis meid täna vaevavad.
Tänu Sulle, et sama suur, kui on seksuaalsuse and,
on ka Sinu armastus ja headus meie eludes.
Sinu headus, mis võib tervendada meid nii,
et kõik me eluvaldkonnad võivad olla terved ja head.
Õnnista meid meeste ja naistena selle aja keskel, kus elame.
Palume seda Sinu nimel, aamen.
Tõlge: Anne-Ly Raukas