IGAVIKULISED LOOD
Tere jälle vaatama saadet Igavikulised lood!
Mina olen Joonatan, tema on Kari ja ta loeb meile.
Tere tulemast kuulama!
Parim armastus
Oled sa enda käest kunagi küsinud, mida tähendab sõna "armastus"?
Kui sa ütled, et armastad oma koera või kanaarilindu,
või et armastad oma ema, siis mida selle all tõeliselt mõtled?
Kas see tähendab, et tunned oma sisimas
sõbralikke tundeid oma koera, kanaarilinnu või ema vastu?
Või tähendab armastus veel midagi muud?
Õigupoolest on väga oluline teada, mis on armastus,
sest see on Piibli kõige tähtsam sõna.
Meile öeldakse, et Jumal on armastus
ning Jeesus tuli koguni taevast alla meile seda ütlema.
Kui üks seadusetundja küsis kord Jeesuselt:
"Mis on Seaduse tähtsaim käsk?",
siis Jeesus vastas: "Armasta Issandat, oma Jumalat,
kõigest oma südamest ja hingest ja väest!"
See on esimene ja tähtsaim käsk.
Teine ja samavõrdne on: armasta oma ligimest nagu iseennast!
Jeesus ütles oma jüngritele: "Minu käsk teile on:
armastage üksteist, nagu mina olen armastanud teid!"
Seega on selge, et kui tahame tõeliselt järgida Jeesust,
siis peame õppima armastama, armastama ja veel kord armastama.
Aga kuidas?
Paulus üritas vastata sellele küsimusele
oma esimeses kirjas korintose kogudusele.
Koguduse liikmete vahel oli arusaamatusi:
ühed olid kadedad, teised aga uhked ja ülbed.
Paulus ütles, et kõik need tunded on valed,
sest need on armastuse vastased. Ta ütles: "Isegi kui ma räägiksin
inimeste ja inglite keeli, aga minult puuduks armastus,
siis oleksin ma vaid kumisev vasknõu või kõlisev kuljus."
"Ja kui mul oleks prohvetianne ja ma teaksin kõiki saladusi
ja ma tunnetaksin kõike ja kui mul oleks kogu usk,
nii et ma võiksin mägesid teisale tõsta,
aga mul ei oleks armastust, siis poleks minust ühtigi."
"Ja kui ma kõik oma vara ära jagaksin
ja kui ma oma ihu annaksin põletada,
aga mul ei oleks armastust, siis ma ei saavutaks midagi."
Siis ta kirjeldas neile, mis on armastus ja kuidas see avaldub.
"Armastus on pika meelega, armastus hellitab, ta ei ole kade,
armastus ei kelgi ega hoople, ta ei käitu näotult,
ta ei otsi omakasu, ta ei ärritu. Ta ei jäta meelde paha,
tal ei ole rõõmu ülekohtust, aga ta rõõmustab tõe üle.
Ta lepib kõigega, ta usub kõike, ta loodab kõike, ta talub kõike.
Armastus ei hääbu kunagi.
Olgu ennustused - need kõrvaldatakse,
olgu keeled - need vaibuvad, olgu tunnetus - see lõpeb ära.
Ent nüüd jääb usk, lootus, armastus, need kolm,
aga suurim neist on armastus."
Ja ta lisas: "Taotlege armastust!"
Seda tasub tõepoolest meil kõigil taotleda.
Meil tuleb pürgida selle poole,
et Jumala armastus paistaks meie igapäevaelus alati välja:
kodus, koolis, tööl ja mängides.
See ei tähenda seda, et peame üks- teise suhtes ülitundlikud olema,
aga armastagem siiralt.
Armastage kannatlikkuse ja sõbralikkusega,
ilma kadeduse ja uhkuseta.
Näidake välja armastust, millest puudub põikpäisus,
sõjakus ja kättemaksuhimu.
Armastage rõõmustades kõige hea üle, kuid mitte halva üle.
Armastage kurtmata raskuste üle, uskuge inimestesse,
olge alati lootusrikkad ning naeratage ka siis kui on raske.
Niisugune on parim armastus.
Selline armastus peaks olema iga kristlase südames ja seda
tuleks iga päev välja näidata.
Ühtne ja armastav perekond
Paulusel oli kujutelm selle kohta, milline peaks õige kogudus olema.
Ta nägi seda ühtse ja armastava perena, kes on koos Kristuses.
Mõte, et kogudus peaks jagunema kristlaste päritolu järgi
erinevateks rühmadeks, oli talle täiesti vastuvõtmatu.
See oli läbinisti vale arusaam. Ta ütles: "Kõik, kes on
evangeeliumi vastu võtnud, kuuluvad ühte."
Kui ta kuulis, et Galaatia koguduses oldi erineval arvamusel
pääsemise suhtes, kirjutas ta neile ühe oma mõjuvõimsaima kirja.
Seal seisis: "Inimene ei saa õigeks Seaduse tegude kaudu.
Te olete kõik usu läbi Jumala lapsed Kristuses Jeesuses,
sest kõik, kes te olete Kristusesse ristitud,
olete Kristusega rõivastatud.
Ei ole siin juuti ega kreeklast, ei ole siin orja ega vaba,
ei ole siin meest ega naist,
sest te kõik olete üks Kristuses Jeesuses.
Kui te olete aga Kristuse päralt,
siis te olete järelikult Aabrahami sugu ja pärijad tõotuse järgi."
Ta ütles, et tähtsam on armastada kui orjalikult seadust järgida.
Sest Seadus on kokku võetud ja täidetud selles sõnas:
"Armasta oma ligimest nagu iseennast!"
Sellega pöördus ta jälle armastuse teema juurde tagasi.
Jumal pidas armastust kõige tähtsamana
ning tänu armastusele valitses ka koguduses rahu ja kooskõla.
Kui inimesed avasid oma südamed Pühale Vaimule,
siis ei pidanud nad Seaduse rikkumist kartma.
Sest armastuse abiga oskasid nad alati õigesti käituda.
Armastus hoidis ära inimeste omavahelised riiud ja kisklemised,
sest armastus ei lase käituda ebasõbralikult või pahatahtlikult.
Paulus ütles: "Vaimu vili on armastus, rõõm, rahu, pikk meel,
lahkus, headus, ustavus, tasadus, enesevalitsus -
millegi niisuguse vastu ei ole Seadus.
Ta jätkas: "Kui me elame Vaimus, siis käigem ka Vaimus!
Ärgem olgem auahned, üksteise ärritajad, üksteise kadestajad!
Kandke üksteise koormaid, nõnda te täidate Kristuse seadust."
Pole teada, kas Galaatia kogudused järgisid neid Pauluse õpetusi,
kuid see oli hea nõuanne, mitte ainult neile vaid ka meile kõigile.
Selles peitub inimeste omavahelise läbisaamise saladus.
Ja see sama õpetus käib nii koguduse, kooli kui ka kodu kohta.
See pole keerulisem kui A, B, C...
Me ei vaja rohkelt reegleid ja seadusi,
piisab kui palume Jumalalt: "Täida mu süda Püha Vaimuga!"
Sest Jumal on armastus ja Tema Vaim on armastuse Vaim.
Ja kui Vaim tuleb meie sisse, siis kõik mittearmastus läheb välja.
See on ainuke abinõu, mille abil isad ja emad ning pojad ja tütred,
kõikidest rahvustest, võivad saada üheks armastavaks pereks Kristuses.
See on ainuke tee rahu, sõpruse ja õnne juurde - täna, homme ja alati.
Tulge kõik mööda seda teed käima!
Jumala sõjavarustus
Roomas vangis olles, kirjutas Paulus ka oma Efesose sõpradele.
Ta tuletas neile meelde, et ka nemad kuuluvad
ühtsesse ja armastavasse perekonda Kristuses.
Neile, kes olid enne teeninud paganlikke ebajumalaid,
kuid tulnud seejärel kristlikusse kogudusse, ütles ta:
"Seepärast tuletage meelde, et teie, paganad,
olite tol ajal ilma Kristuseta.
Te olite eemal Iisraeli koda- kondsuse õigusest
ja võõrad tõotuselepingule.
Teil ei olnud lootust ega Jumalat siin maailmas. Nüüd aga Kristuses
Jeesuses olete teie, kes te varem olite Jumalast võõrdunud,
saanud lähedaseks Kristuse vere läbi.
Sest tema on meie rahu, kes on mõlemad liitnud üheks
ja lõhkunud maha vaheseina - see tähendab vaenu."
Seega viib evangeelium kokku muu- lased ja lõhub lahutava vaheseina.
Ning Paulus lisas: "Järelikult ei ole te enam võõrad ja majalised,
vaid pühade kaaskodanikud ja Jumala kodakondsed."
Ta esitas neile ilusa palve selle ühtse ja armastava pere kohta.
Et nad õpiksid veelgi paremini tundma Jumala armastust:
"Sellepärast ma põlvitan Isa ees,
kelle käest iga suguvõsa taevas ja maa peal saab nime,
et ta teile oma kirkuse rikkust mööda annaks väge
saada tema Vaimu läbi tugevaks seesmise inimese poolest,
et Kristus usu kaudu elaks teie südameis
ning te oleksite juurdunud ja kinnitatud armastuses,
et te suudaksite koos kõigi pühadega tunnetada,
milline on armastuse laius ja pikkus ja sügavus ja kõrgus,
ning ära tunda Kristuse armastust, mis ületab iga tunnetuse,
et te oleksite täidetud Jumala kogu täiusega."
Ja ta jätkas: "Ma kutsun teid üles elama selle kutsumise vääriliselt,
millega te olete kutsutud: kogu alandlikkuse ja tasadusega,
pika meelega, üksteist sallides armastuses
ning olles usinad rahusideme kaudu pidama Vaimu antud ühtsust.
Ja käige armastuses, nõnda nagu Kristus meid on armastanud
ja on iseenese loovutanud meie eest anniks ja ohvriks,
magusaks lõhnaks Jumalale."
Ta ütles veel: "Pange ülle Jumala sõjavarustus,
et te suudaksite seista kuradi salanõude vastu!"
Loomulikult ei tähendanud see seda, et Jumala sõjavarustus
sarnanes rooma sõdurite sõjavarustusega.
Jumala sõjavarustus ei ole käegakatsutav.
See on tehtud tõest, õigusest ja armastusest.
Iga kristlane, kes tahab eluvõitlustes püsima jääda,
peab end selle sõjarüüga riietama.
Paulus ütles: "Seiske nüüd ja teie niuded olgu vöötatud tõega
ja teil olgu seljas õiguse soomusrüü
ja teie jalgades olgu valmidus minna kuulutama rahusõnumit!
Võtke kätte usukilp, millega võite kustutada kõik kurja põlevad
nooled! Võtke ka päästekiiver ja vaimumõõk, see on Jumala sõna!"
Võib olla, et kui Paulus kirjutas neid ridu, silmitses enda kõrval
seisvat jõulist rooma sõdurit ja tema imetlusväärset varustust:
vaskkiivrit, soomusrüüd, teravat mõõka ja läikivat kilpi.
Samas mõtles ta Efesose lihtsate kristlaste peale
ja talle meenus too ebameeldiv juhtum,
kui sealne rahvas oli teatris kaks tundi järjest karjunud:
"Suur on efeslaste Artemis"
Ja ta mõtles, et ka Jumala lastele oleks sellisest varustusest kasu.
Kuid rohkem veel vajavad nad vaimulikku sõjarüüd,
mis aitaks neil kiusatusi tõrjuda
ja oma südant puhta ning kuulekana hoida,
nii et nad võiksid alati ja kõiges Jumalat usaldada.
Tänapäeval müüakse suurte kauba- majade mänguasjade osakondades
taolisi sõjavarustusi. Sealt võib osta kiivreid, raudrüüsid
ja vanaaegseid ratsasaapaid. Seal müüakse isegi mõõku ja
odasid, nii et soovi korral võiks iga poiss keskaegseks
rüütliks ümber kehastuda.
Kuid tegelikult me ei vaja sellist varustust.
Selleks, et käia Jeesuse jälgedes ja elada õiglast elu armastuses,
tuleb vöötada end tõega, panna selga õiguse soomusrüü,
jalga rahu jalanõud ning pähe päästekiiver.
Ja kui sa niiviisi hoiad usukilpi ühes ja Vaimu mõõka teises käes,
võid sa kartuseta oma vaenlastega silmitsi seista.
Kui oled riietanud ennast Jumala sõjarüüga, võidad kindlsti.
Pilk, mis on suunatud auhinnale
Kui Paulus istus Roomas oma vangiruumis,
meenutas ta tihti oma misjonireiside aegseid seiklusi.
Eriti suure hellusega mõtles ta Filippi kristlaste peale.
Filippis sattus ta esmalt vanglasse.
Siis meenus talle sealne vangihoidja,
kes pesi ta haavad ja võttis vastu Jeesuse.
Seal oli ka Lüüdia, kes oli talle öömaja pakkunud.
Ja teised naised, kellega ta oli jõeäärses palvepaigas koos käinud.
Nad olid kõik tublid kristlased ja ta armastas neid väga.
Ta kirjutas neile: "Ma tänan oma Jumalat iga kord, kui teid
meenutan ning palvetan alati rõõmuga teie kõigi eest.
Ma tänan Jumalat teie osaduse pärast evangeeliumiga
esimesest päevast tänaseni."
Ta jätkas: "Teie olete minu südames ja Jumal on mu tunnistaja,
kuidas ma teid kõiki igatsen Kristuse Jeesuse südamlikkusega."
Ja ma palvetan, et teie armastus üha enam ja enam kasvaks
tunnetuses olulise kindlaksmääramiseks,
et te oleksite puhtad ja laitmatud Kristuse päevani."
Ta jagas filiplastele nüüd samasuguseid õpetusõnu
nagu varem galaatlastele ja efeslastele.
Ta pani neile südamele, et nad püsiksid ühes vaimus ja
ühel meelel, võideldes evangeeliumi usu eest."
Ta palus neid: "Olge üksmeelsed, sest teil on sama armastus.
Ärge tehke midagi kiusu ega auahnuse pärast,
vaid pidage alandlikkuses üksteist ülemaks kui iseennast.
Tehke kõik nurisemata, vaidlemata, et oleksite laitmatud ja puhtad,
veatud Jumala lapsed keset põikpäist ja rikutud sugupõlve,
kelle seas te paistate nagu tähed maailmas."
Selle kirjakohaga maalis ta meile ilusa pildi,
kus iga koguduse liige valgustab ja särab nagu täht pimedas öötaevas.
Seejärel kirjutas Paulus endast ja oma lootusest tuleviku suhtes.
Kunagi oli ta olnud kõrgel ametipostil
ning tal oli olnud palju raha ja rikkusi.
"Kuid mis mulle oli kasuks,
seda ma olen arvanud kahjuks Kristuse pärast.", kirjutas ta.
Ja jätkas: "Jah, enamgi: ma pean kõike kahjuks
Issanda Kristuse Jeesuse kõikeületava tunnetuse kõrval.
Tema pärast olen ma minetanud kõik selle ja pean seda pühkmeiks,
et saada kasuks Kristust. Ja et mind leitaks tema seest
ega oleks mul oma õigust, mis tuleb Seadusest, vaid see õigus,
mis tuleb Kristusesse uskumisest.
Ma püüan ära tunda teda ja tema ülestõusmise väge
ja tema kannatuste osadust,
et ma kuidagi jõuaksin ülestõusmisele surnuist.
Mitte et ma selle oleksin saanud või oleksin juba täiuslik,
aga ma püüan seda kätte saada.
Ma teen kõik, et unustada mis on taga ja püüdlen sihtmärgi poole -
Jumala üleva kutsumise võiduhinna poole Kristuses Jeesuses."
Ta suunas oma pilgu selle võiduauhinna poole,
mille Jumal on lubanud anda kõigile,
kes tunnistavad Jeesust oma Vabastajaks.
Ta ootas Kristuse tagasituleku päeva, ülestõusmise hommikut
ja seda rõõmu, et võiks elada igavesti oma armsa Issanda juures.
See oli tema jaoks võiduauhind,
mille poole tasus oma elus iga hinna eest püüelda.
Ta tahtis, et ka filiplased sihik- sid oma pilgud selle autasu poole.
"Niisiis, mu armsad ja igatsetud vennad, minu rõõm ja aupärg,
püsige nõnda Issandas, armsad!", ütles ta neile ja jätkas:
"Olge ikka rõõmsad Issandas! Ärge muretsege ühtigi,
vaid teie vajadused saagu kõiges Jumalale teatavaks
tänuütlemisega palumises ja anumises.
Ja Jumala rahu, mis on ülem kui kogu mõistmine,
hoiab teie südamed ja mõtted Kristuses Jeesuses."
Pauluse kiri filiplastele oli arvatavasti
üks ilusamatest armastuskirjadest, sest ta armastas neid nii väga.
Ta kirjutas neile oma salajastest tunnetest ja ajenditest ning
auhinnast, mille poole ta püüdles.
See paneb mind mõtlema, millise võiduauhinna järele sina ihaled?
Kas sulle on oluline raha, oma maja, suur krunt või tähtis amet?
Või mõtled sa samuti nagu Paulus,
et miski ilmalik pole võrreldav Igavese eluga Jeesuses Kristuses.
Suured tänud, et olid jälle meiega!
Nägemiseni!