Lähikuvassa
Hei! Tervetuloa taas Lähikuvassa-ohjelmaan.
Tämänpäiväinen vieraamme tuli rajulla tavalla uskoon.
Hän on Lars Myrberg, -
Repentance and Holiness -srk:n pastori Uppsalasta.
Hänen elämänsä on kaksinkertainen ihme.
Saamme kuulla, miten hän kohtasi elävän Jumalan henkilökohtaisesti.
Tervetuloa, Lars! - Kiitos!
Elämäsi on ollut ihmettä alusta asti. Kertoisitko siitä?
On kiinnostavaa kuunnella tässä.
On hienoa olla mukana.
Myös Suomi on sydämelläni.
Synnyin profeetallisen sanoman kautta.
Vanhempani olivat olleet naimisissa 12 vuotta.
Mutta haluaisin ensin kertoa, miksi Suomi on sydämelläni.
Vanhempani eivät voineet saada lapsia äitini sairauden vuoksi.
Hänellä oli sydänongelmia ja diabetes.
Hän oli kuitenkin lapsirakas, joten he rukoilivat paljon lasta.
Vanhempani avioituivat sodan lopussa.
Äitini kaipasi lasta.
Sitten avautui mahdollisuuksia.
Silloin otettiin vastaan Suomesta sotalapsia, -
joiden isä oli kuollut rintamalla.
Koska äitini rakasti lapsia, he ottivat kotiinsa muutaman pojan.
Se tapahtui ennen syntymääni.
Se oli alkuna sille, että saan nyt olla tässä puhumassa kanssasi.
Kuulijat voivat saada tästä rohkaisua.
Poikien elämässä kävi hyvin, -
vaikka isän menettäminen olikin hyvin ikävää.
Näille kahdelle pojalle äitini sai osoittaa rakkautta.
Siinä oli vastausta kysymykseesi. Jatkanko nyt kertomustani?
Voisitko kertoa profeetasta?
Vanhempani kaipasivat yhä omaa lasta.
Suomalaispojat asuivat meillä vain muutaman kuukauden, -
mutta heitä ei voitu adoptoida.
Sitten seurakunnassa järjestettiin kokoussarja.
Siellä puhui australialainen profeetta Edward Radoslovich.
Hän asui meillä kotona. Majoitimme paljon sananjulistajia.
Hän sanoi äidilleni: "Täällä on kovin hiljaista."
Suomalaispojat olivat jo lähteneet.
"Ettekö halua saada omia lapsia?" Hän oli kuullut suomalaispojista.
"Lääkärit sanovat, etten saa synnyttää", äitini vastasi.
"Kumarrutaan rukoilemaan", hän pyysi. Vanhempani kumartuivat.
Hän oli hieno ja kunnioitettu mies.
Saarnaaja rukoili myös kielillä, -
mikä ei ollut tavallista Pelastusarmeijassa.
Hän rukoili vanhempieni puolesta ja alkoi puhua kielillä.
Sitten hän sanoi englanniksi: -
"Näin sanoo Herra: Te saatte vuoden sisällä pojan.
Hän palvelee Jumalaa lopunaikoina."
Sodan loppumisesta oli iloittu, ja lopunajat tuntuivat kaukaisilta.
Mutta nyt tiedämme elävämme lopunaikoja.
Äiti oli lääkärien mielestä liian heikko synnyttämään lasta.
Hänellä oli huono sydän.
Mutta Jumala vaikutti niin, ettei äitini raskaus näkynyt.
Äitini ei itse ajatellut profetiaa kovin paljon.
Viiden kuukauden kuluttua hän oli pohjoisessa sukulaistensa luona.
Setäni huomautti: "Oletpa sinä lihonut. Et kai ole raskaana?"
"En varmaankaan", äitini vastasi, mutta muisti sitten profetian.
Palattuaan Uppsalaan äitini meni sairaalaan tutkimuksiin.
Silloin olin ollut äitini kohdussa jo viisi kuukautta.
Ei minua poiskaan voitu ottaa.
Omalla tavallaan Jumala toteutti antamansa profetian.
Synnyin sairaalassa Uppsalassa.
Minua kutsuttiin sokerimuruksi, koska painoin alle kaksi kiloa -
ja olin hyvin heikko.
Äitini rukoili lapsuuteni ajan joka päivä, että kaikki sujuisi hyvin.
Mutta profeetta oli luvannut pojan, jota Jumala käyttäisi.
Asiat sujuivat hyvin, ja kasvoin vähitellen.
Syntymäni oli siis ihme, koska äitini ei voinut saada lapsia.
Sinulla oli näistä syistä syvä yhteys äitiisi.
Mutta sitten äitisi kuoli.
Mitä sitten tapahtui? Elämäsi alkoi sujua huonommin.
Puhuimme aiemmin siitä, -
ettei minulla ollut siinä vaiheessa kokemusta Jumalasta, -
vaikka minusta olikin profetoitu.
Minua kehotettiin kyllä tulemaan uskoon.
Kun äitini kuoli, minä katkeroiduin.
Monet ovat katkeria Jumalalle.
Olin hyvin ujo ja epävarma. Olin kasvanut hyvin lähellä äitiä.
En tohtinut oikein edes katsoa ihmisiä silmiin.
Aloin juoda melko pian.
Olin vain 13-14 -vuotias.
Ajauduin mukaan hippiliikkeeseen.
60-luvulla Beatlesit ja Rolling Stones -yhtye olivat tärkeitä.
Huumeet saivat minut valtaansa. Aloin polttaa hasista.
Pakenin myös kutsumusta.
Jumalan käsi oli päälläni jo silloin. Humalassa aloin saarnata.
"Teidän pitää tulla uskoon", julistin, vaikken tuntenut Jumalaa.
Aloin ottaa suoneen amfetamiinia ja morfiinia.
Sisälläni oleva kiva pikkupoika -
hävisi Uppsalan kaduille käyttämään huumeita.
Paha on olemassa myös, sielunvihollinen.
Se tuhosi elämääni huumeiden kautta.
Sitten isoäitisi alkoi rukoilla puolestasi.
Olit jo kuolemaisillasi.
Haluaisin sanoa sanan vanhemmille naisille, -
joilla on lapsia tai lapsenlapsia, jotka eivät tunne Jumalaa.
Sodan loppupuolella oli rukoiltu paljon.
Isoäidilläni oli syvä suhde Jumalaan, -
niin kuin vanhoilla esirukoilijoilla on.
Isäni meni uusiin naimisiin, ja sain hyvän äitipuolen.
Äitipuoleni äiti rukoili puolestani -
tunnin ajan joka ilta viiden vuoden ajan.
Elämäni oli mennyt alamäkeä, eikä tiedetty, selviytyisinkö.
Kerron vanhemmille rohkaisuksi, miten isoäitini rukoili: -
"Kieltäydyn hyväksymästä sitä, että tyttäreni miehen poika -
joutuu kadotukseen, sillä hänellä on kutsumus."
"En päästä irti. Pidä huolta Larsista ja pelasta hänet."
Tuohon tapaan hän rukoili.
Mikä tärkeintä, hän rukoili myös näin: -
"Jumala, näytä Larsille, mitä Jeesus teki ristillä."
Se oli hänen tärkein pyyntönsä.
Sellaisen huumeveikon pelastaminen vaati voimallisen kokemuksen.
Sen takia istun täällä tänään.
Jumala vastasi tuohon rukoukseen. - Niin teki.
Kävin myös koulua mutta laiminlöin sitä.
Elämäni oli mennyt äidin kuoleman jälkeen yhä jyrkempää alamäkeä.
Elämä ja sisäinen pikkupoikani alkoivat kadota, -
ja minusta tuli kova ja kylmä.
Pystyin juttelemaan vain isoäidin kanssa.
Hän maksoi taksimatkani luokseen.
Vaikka olin likainen, -
sain nukkua hänen hienoimmilla lakanoillaan.
Hän sanoi: "Tule Lars!" ja halasi minua.
Se kosketti kovaa sydäntäni.
Hänen Jumalalta saama rakkautensa kosketti minua.
Tuo oli hieno kuulla. Rohkaisee varmaan monia.
Rukous on todella voimallista, -
mutta monet eivät ymmärrä äidin tai isoäidin rukousten voimaa.
Ne voivat muuttaa ihmisen.
Kertoisitko rukousvastauksesta.
Tärkeintä onkin kertoa juuri siitä.
En osannut olla hiljaa.
Kerroin huumeissakin ollessani Jumalan rakkaudesta -
ja hänen Poikansa ristinkuolemasta, vaikken itse ollut uskossa.
Mutta 9.8.1970 tapahtui jotain ratkaisevaa.
Jumala pelasti minut. Olin silloin yhdessä nykyisen vaimoni kanssa.
Olen ollut naimisissa 45 vuotta.
Silloin riitelimme ja myimme huumeita Uppsalassa.
Meillä kävi ympäri vuorokauden porukkaa ostamassa huumeita.
Me rähisimme ja riitelimme.
Monet riitelevät naimisiin menon jälkeen.
Mutta me riitelimme etukäteen, koska vietimme huonoa elämää.
9. elokuuta oli hyvin vaikea päivä.
Voisin kertoa siitä nyt tarkemmin.
Minulle on kerrottu, että kävin silloin lähellä kuolemaa.
Istuin lattialla.
Olin niukasti pukeutunut. Veri virtasi pitkin käsivarsia.
Olimme riidelleet tyttöystäväni kanssa, ja olin lyönyt häntä.
Häpeän sitä nyt, mutta henkivallat olivat saaneet minusta otteen.
Olin nuori, mutta sisimmässäni ei ollut enää sitä kivaa poikaa.
Mutta Jumala rakastaa syntistä joka tilanteessa.
Hän näki minut ja kuuli isoäitini rukoukset.
Kokemus alkoi siinä lattialla istuessani.
Yhtäkkiä tunsin pyhyyden.
Huoneeseen laskeutui voima.
Lähdin pois ruumiistani.
Katselin lattialla olevaa kehoani.
Näin, miten elämäni oli tuhoutunut.
Elämää ei ollut paljon jäljellä. Painoin vain 54 kiloa.
Nyt painan ehkä 95 kiloa.
Kun poistuin ruumistani, käsitin kuolevani ja lähteväni täältä.
Tiesin, etten pääsisi Jumalan luo.
Ymmärsin sen kirkkaasti.
Mietin, mitä tehdä. Lähdin ruumiista, eikä pelastusta ollut.
Mutta kuitenkin isoäitini rukoukset vaikuttivat jollain tapaa.
Jumala varmaan valvoo erityisesti vanhoja rukoilevia naisia.
Kuulin huutavani: "Jumala! Jumala!"
Sydämeni huuto kohosi Isän luokse.
Silloin palasin takaisin ruumiiseeni ja pelästyin.
Sitten katsoin ylöspäin -
ja näin näyssä henkimaailmaan.
On olemassa henkimaailma. - Kyllä.
Saatana istui valtaistuimella.
Minä olin ikään kuin köysien sitoma.
Olin taas ruumiissani mutta pystyin hädin tuskin hengittämään.
Hengitin varovasti.
Jos paholainen olisi vetänyt köysistä, olisin kuollut.
Olin niin lähellä kuolemaa.
Sitten koin, että minun piti katsoa oikealle.
Kaikki tämä tapahtui oikeasti.
Harteillani istui riivaajia.
Ne huusivat: "Ei, ei, ei!"
Ne yrittivät estää minua katsomasta oikealle.
Mutta käännyin viimeisillä voimillani katsomaan ylös oikealle.
Näin kärsimysnäytelmän.
Israelissa Golgatalla oli risti.
Siellä tapahtui pelastustyö.
Näin ristin ja ryövärit viereisillä risteillä.
Minäkin olin ryöväri. Olin tuhlannut elämäni.
Minäkin olisin riippunut vierekkäisellä ristillä.
Olin myös peloissani.
Minussa olevat henkivallat pelkäsivät katsoa.
Ajattelin, että Jeesus kysyisi: "Mitä olet tehnyt elämälläsi?
Olet tuhonnut elämäsi! Minulla oli suunnitelma sinua varten!"
Pelkäsin katsoa Jeesusta silmiin, -
koska tiesin hänen kärsivän myös minun tähteni.
Mutta kun katsoin häntä silmiin, -
niistä virtasi minuun silkkaa rakkautta.
Kokemus oli hyvin voimakas.
Olisin voinut olla ainut ihminen maan päällä.
Näin, että ennen maailman luomista -
taivaan Isä keskusteli Poikansa Jeesuksen kanssa.
Kuulin Isän sanovan: -
"Tuo Lars Uppsalasta kuolee, ellemme pelasta häntä."
Jeesus sanoi: "Minä menen alas ja kuolen hänen puolestaan."
Hänen silmistään näin, että hän oli todella kuollut puolestani.
Hän oli maksanut kaikki syntivelkani.
Olin petkuttanut monia ja tuhonnut monen elämän.
Minua ei pelottanut enää niin paljon, -
koska hän oli kuollut kaiken tuon puolesta.
Mutta näky saatanasta oli vielä jäljellä.
Sain voimaa Jeesuksen katseesta virtaavasta rakkaudesta.
Sain sydämeeni myös rakkautta ja anteeksiannon.
Aivan kuin nappia painamalla -
alkoivat tukahduttamani kyyneleet virrata. Itkin itkemistäni.
Jäät alkoivat lähteä rinnastani, kun katsoin Jeesusta silmiin.
Ymmärsin saaneeni anteeksi.
Nostin kaidat käsivarteni ja huusin.
Olin ottanut Jeesuksen vastaan ja saanut anteeksi.
Huusin: "Saatana, sinun on aika lähteä Jeesuksen nimessä!"
Siteeni katkesivat.
Huone täyttyi valolla. Luulin päässeeni taivaaseen.
Valo oli niin kirkas, että luulin lähteneeni maan päältä -
ja päässeeni taivaaseen.
Avasin silmäni ja näin vaimoni, joka oli hyvin peloissaan.
Hän näki, että huoneessa tapahtui jotain.
Hänellä ei ollut kristillistä taustaa -
ja hän luuli minun tulleen hulluksi ja ehkä lyövän uudelleen.
Kun hän katsoi minua silmiin, hän näki valon virtaavan niistä.
Syntini olivat anteeksi annetut, ja olin uusi luomus Jeesuksessa.
Tällaista ei tapahdu kaikkien kohdalla.
Mutta haluan sanoa kaikille katsojille jotain.
Jeesus on yhtä ihmeellinen jokaiselle.
Isoäitini oli rukoillut pitkään ja voimakkaasti puolestani.
Minulle oli myös annettu kutsu lopunaikoja varten.
Niistä syistä sain varmaan kokea kääntymyksen niin voimakkaana.
Kiitos jännittävästä kertomuksesta.
Ihana nähdä, että Jumala toimii.
Hän voi tarttua huumeiden käyttäjiinkin -
ja antaa heille elämän.
Haluaisitko sanoa jotain katsojille?
Käännyn nyt sinun puoleesi, joka olet katsellut ohjelmaa.
Toivottavasti kertomukseni on koskettanut sinua, -
koska se on totta.
Sekä Jumalan rakkaus että paha ovat todellisia.
On ISIS ja muita ryhmiä, jotka saavat ihmiset pelon valtaan.
Minne päädymme kuoltuamme? Mitä tapahtuu?
Tiesin olevani menossa poispäin Jumalasta.
Ilman Jeesusta ihminen on Raamatun mukaan erossa Jumalasta.
Viime hetkellä Jumala ojensi minulle kätensä.
Ole rauhallisella mielellä, koska Jumala ojentaa käsiään sinulle -
ja tahtoo osoittaa sinulle rakkauttaan.
Kun Jeesus kärsi ristillä, hän kärsi myös sinun puolestasi.
Raamatussa sanotaan: "Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, -
että hän antoi ainokaisen Poikansa, -
ettei yksikään, joka häneen uskoo, hukkuisi -
vaan hänellä olisi iankaikkinen elämä."
En ole enää narkkari vaan mies parhaassa iässään.
Sinunkin elämäsi voi muuttua.
Haluaisin sinun ottavan vastaan uuden elämän.
Uskoon tulo tarkoittaa uuden elämän vastaanottamista.
Jumalan rakkaus koskettaa sinua sisältä ja muuttaa sinua eri tavoin
Ja kun Jeesus palaa, pääsemme taivaaseen.
Voit nyt rukoilla kanssani.
Avaa sydämesi -
Jeesukselle. Voit rukoilla näin: -
Rakas Jeesus, olen kuunnellut Larsia.
Ymmärrän, että rakastat myös minua ja että kuolit kaikkien puolesta.
Nyt avaan sydämeni sinulle.
En oikein tiedä, miten se tapahtuu, -
mutta yritän pyytää sinua sydämeeni. Puhun sinulle, Jeesus.
Sano hänelle: "Minä puhun sinulle, Jeesus."
Tule sydämeeni ja muuta elämäni.
Haluan kokea rauhaasi ja saada syntini anteeksi.
Anna syntini anteeksi, Jeesus.
Tule sydämeeni ja muuta minut. Jeesuksen nimessä aamen.
Se on voimallinen rukous, ja Jumala kuulee sen.
Jos pyysit Jeesusta sydämeesi, -
sinusta on tullut Jumalan lapsi.
Moni muukin on rukoillut Larsin kanssa tuon rukouksen, -
muun muassa 5000 venäläistä vankia.
Ensi kerralla kuulemme niitä jännittäviä tarinoita. Tervetuloa.
Maissamme tarvitaan Jumalan rakkautta.
Näitä ohjelmia ei voida kuitenkaan lähettää ilman taloudellista tukea.
Kehotan sinua tukemaan tällaisia ohjelmia kuin juuri näkemäsi.
Toivottavasti ohjelma oli sinulle siunaukseksi. Kiitos.
Suomennos: Annamari Kortelainen