Mul sain Stanfordis doktorikraadi orgaanilises keemias.
Töötasin mehe meeskonnas, kes võitis keemias Nobeli preemia.
Mind arvati maailma 50 mõjukaima teaduri hulka.
Olen olnud Harvardi ülikoolis külalislektor.
Olen kõnelenud igas USA suurimas ülikoolis.
Minu uurimusi on avaldatud üle 650.
Mind kuulutati aasta teadlaseks R&Ds, teadus- ja arendustegevuse ajakirjas.
Kuulun USA riiklikku leiutajate akadeemiasse.
Kuulun USA teadusearengu ühingusse, kus oleme väljastanud 120 patenti.
Olen rajanud 7-8 ettevõtet.
Me töövaldkond hõlmab meditsiini,
materialiteadust, elektroonikat, arvutimälu ja meditsiiniseadmeid.
Me tegevusvaldkond on lai.
Selle kõige kõrval on mulle kõige olulisim,
et olen juut, kes usub, et Jeesus on Messias.
Kasvasin New Yorgi äärealal.
Arvasin, et kõik on juudid ega teadnud muust midagi.
Ma ei tundnud ka huvi.
Kui mu sõbrad pidasid täiskasvanukssaamise pidustusi,
käisin loomulikult igal nädalal sünagoogis.
Mul puudus huvi.
Kord püüdsin isegi rabiga rääkida,
kuid ta ajas mind eemale ega seletanud väga midagi.
Kolledžis kohtusin mitmetega,
kes teatasid, et on uuestisündinud kristlased.
See oli minu jaoks veider termin.
Mõtlesin, mida tähendab uuesti sündinud?
Mida tähendab "uuesti sündinud"?
Üks inimene nägi mind ja küsis:
"Kas võin sulle illustreerida evangeeliumi?"
Mäletan, kui istusime ja ta joonistas pildi kaljust,
kus mees oli ühes otsas ja Jumal kalju vastasäärel.
Nende vahel oli tohutu süvik, millele oli kirjutatud "patt".
Vaatasin teda ja ütlesin: "Ma ei ole patune."
Ma ei ole kunagi kedagi tapnud ega röövinud panka.
Kuidas võiksin olla patune?
Ta lasi mul lugeda piiblisalmi:
"Kõik on pattu teinud ja ilma jäänud Jumala kirkusest."
Kaasaegses judaismis ei rääkinud me väga patust.
Ma ei mäletanud, et oleksime kodus kordagi sellest rääkinud.
Ta näitas mulle teist kirjakohta,
kus Jeesus ütles: "Aga mina ütlen teile:
Igaüks, kes naise peale vaatab teda himustades,
on oma südames temaga juba abielu rikkunud."
Kogesin nagu keegi oleks mind otse vastu rinda löönud.
Olin kolledžis uus ega arvanud, et keegi teadis minust.
Ostsin ajakirju ja jäin pornograafiast sõltuvusse.
Kõigest ajakirjad.
Järsku Piiblis olevad sõnad kelleltki,
kes oli maa peal 2000 a tagasi, kõnetasid mind ühtäkki.
Kogesin kohe patutunnetust.
Nüüd mõistan, et olin patune.
Kui lugesin Piiblist, mis on patt, teadsin, et olen patune.
Kuidas saaksin Jumalani?
Teame juutidena paremini kui keegi,
et verevalamiseta ei ole pattude andeks andmist.
Jesaja 53 on kirjas, kuidas Ta kannab enda peal minu patud ja teod.
See oli mees, kes võttis selle enda peale ristile.
Täiuslik Jumal tuli ja andis iseend meie eest.
Ta andis end me eest.
Mõistsin äkitselt, kui juudipärane on Uus testament.
See raamat on nii juudilik.
See keerleb juudirahva ümber.
7. novembri 1977. a olin üksi toas.
Mõistsin ühtäkki, et Yeshua suri ristil.
Ütlesin: "Jumal, olen patune.
Palun anna mulle andeks ja tule minu ellu."
Järsku tundsin, et keegi on mu toas.
Avasin kiirelt silmad, olin põlvili, mõeldes, kes on mu toas.
Jeesus Kristus seisis mu toas.
Olin teadlik Jumala ligiolust.
Jeesus oli mu toas.
Ma ei kartnud vaid hakkasin üksnes nutma.
Ta ligiolu oli nii auline, kui Ta oli sel päeval mu toas.
Ma ei tahtnud isegi tõusta.
Järsku tundsin tugevalt, kuidas mu üle tuli andestus.
See oli Jumal.
Kui tõusin püsti, ei teadnud ma, mida teha.
Ma ei teadnud, kellele rääkida.
Olin tavaline juudi noor New Yorkis.
"Mida öelda?" mõtlesin.
Mu nõbud oli vapustatud.
"Kuidas saad seda teha? Oled ju juut." teatasid nad.
Rääkisin emale, et olin võtnud Jeesuse Kristuse enda ellu.
Ta oli napisõnaline.
Ta nuttis.
Ta rääkis mu isale. Nad ei olnud üldsegi õnnelikud.
Ema ütles: "Ma ei süüdist neid, kes tapsid Jeesuse Ta öeldu tõttu.
Kes on Ta, kes tuli usujuhtide vastu,
kes olid pühendanud oma elu inimeste aitamisele,
ning ütles neile, et nad on kui lubjatud hauad?
Kes on see 30. aastates noormees, et võis seda õpetlastele öelda?
Ta sai, mis vääris."
Mu ema on väga uuriv ja põhjalik lugeja.
Ta luges 1. Moosesest Malakini, kogu Tanahi läbi.
Kui ta luges selle läbi, küsisin, mida ta arvab.
Ta ütles, et Jumal hoiatas meid ikka ja jälle.
Ta hoiatas meid.
Mu vanemad tulid meile külla, kui mu tütar oli umbes 15aastane.
Üks hetk läks mu ema mu tütre tuppa ja oli seal tunde.
Välja tules ütles ta: "Sul on imeline noor tütar.
Ta rääkis minuga pikalt."
Ema hakkas taas lugema Piiblit, nii Uut kui Vana testamenti."
Mõne päeva pärast helistas ema.
Ta oli 72a.
Ta ütles: "Jimmy, sa ei usu, mis minuga juhtus!"
"Mis juhtus?" küsisin.
"Lugesin ja mulle jõudis kohale.
Mulle jõudis kohale, kuidas Ta andis enda elu.
Usun seda.
Jeesus on Jumala Poeg."
Tõlge: Mailis Lepp