Päivän vieras on Per Alexandersson.
Hän on kasvanut uskomattoman kiusaamisen alla -
koko kouluaikansa aina lukioon saakka.
Tänään hän on erittäin hyvä ystävä erään pahimman kiusaajansa kanssa.
Miten se voi tapahtua?
Tässä ohjelmassa pääset osalliseksi ihmisten elämään.
Teemme vieraidemme kanssa kierroksen jännittävillä autoilla.
Etsimme käännekohtaa ja polttoainetta, joka saa ihmiset -
kulkemaan ylimääräiset kilometrit. Nimeni on Per Åkvist.
Tämä on Etupenkillä. Nyt mennään.
ETUPENKILLÄ Per Alexandersson
Hei Per! - Hei Per! Kivat nimet.
Tervetuloa Uppsalaan. - Kiitos paljon.
Ajattelin, että teemme kierroksen tällä ruskealla helmellä.
Mikä moottori tässä on? - Se on 289. 280 hevosvoimainen.
Se on hyvin pieni Viotta, mutta kuitenkin Viotta. - Aivan.
Tämän päivän auto on erikoinen.
Se on Ford Ranchero, lava-auto vuosimallia 1965.
Tämä on rakennettu henkilöautoksi, ja jotta se olisi hieman -
miellyttävämpi lava-autona, mutta silti voi ajaa mukavasti.
Lava-autoja valmistettiin koko 60-70-luvuilla.
Moottori on 289 ja 4 litraa -
ja siinä on 180 hevosvoimaa.
Olen Per Alexandersson ja kotoisin Töcksforsista, Länsi-Värmlannista.
Kun vartuin ja olin koulussa, ymmärsin heti varhain, -
että olin luokan kiusattu.
Minun päälleni käytiin, painettiin alas, puhuttiin ilkeästi, -
minua tönittiin ja olin aina viimeinen, joka valittiin jalkapallojoukkueeseen, -
jos edes tulin valituksi. - Okei.
Se alkoi vain muutama päivä koulun alkamisen jälkeen -
ensimmäisellä luokalla. - Aivan alusta?
Kyllä. Olin luokan pienin ja vanhempani olivat -
vähän iäkkäämpiä kuin useimpien luokkatovereideni vanhemmat.
Meillä oli aika vaatimatonta. Isäni oli puuseppä ja äitini kotirouva.
Asuimme maalla ja sitten se, että olin kristitty. - Ahaa.
Se liittyi asiaan. - Kyllä. Minulla oli kauhea sunnuntai-ahdistus.
Tiesin, että jälleen maanantai- aamuna alkaa helvettini.
Puhuitko vanhemmillesi tästä? - Kyllä.
Minulla oli lämmin ja rakastava koti.
Tunsin oloni hyvin turvalliseksi vanhempieni kanssa.
He olivat hyvin tavoitettavissa ja lähellä koko kasvuaikani, -
mutta he eivät ymmärtäneet oikein tätä. Muutamalla opettajallani -
oli aavistus siitä, mitä oli tapahtumassa, -
mutta paljon tapahtui aikuisten silmien ulottumattomissa.
Monet tilanteessasi olevat ihmiset turvautuvat huumeisiin, -
alkoholiin, seksiin, pornoon, kaikenlaiseen negatiiviseen, -
tuhoavaan käyttäytymiseen ja lääkitsevät itseään tällä tavoin.
Kyllä. - Kuinka sinulle kävi? Minun itsehoitolääkkeeni oli musiikki.
Se oli minun tapani käsitellä tunteitani. Äitini kuuli, -
kun tulin kotiin, miten päiväni oli mennyt, kun istuin pianon ääreen.
Hän kuuli melodiasta oliko se iloinen vai surullinen.
Kiusaamista jatkui kaikki nämä yhdeksän kouluvuotta.
Pakenin Töcksforsista heti yhdeksännen kouluvuoden päätyttyä.
Täysi-ikäisenä menin hiljaisuuden retriittiin ja minulla oli paljon -
aikaa pohtimiselle, ajatuksille elämästä ja elämäntarinalleni.
Silloin kaikki nämä tunteet nousivat jälleen esiin.
Siinä hiljaisuudessa oli aikaa tuntea, mitä tunsin ja -
kuunnella ajatuksiani.
Huomasin, että yhä enemmän tuli esiin, -
että minulla oli surua, kiukkua ja vihaa siitä, -
että olin ollut niin nöyryytetty.
Se teki todella kipeää -
eräänä iltapäivänä, kun olin merenrannalla kallioilla.
Satoi kaatamalla, kun kävelin kallioilla ja huusin Jumalalle.
Hän sai varmasti "kalansa kuumana". Hän sai kuulla.
Huusin ulos kaiken pettymykseni ja kiukkuni -
ja pettymykseni Jumalaan.
Missä olit, Jumala, kaiken tämän keskellä? Mutta hän ei vastannut.
Jumala oli hiljaa ja se sai minun kiukkuni ja vihani -
ja kaikki nämä vahvat tunteet nousemaan entistä enemmän esiin.
Lopulta se teki niin kipeää, että olin valmis heittäytymään mereen -
ja lopettamaan elämäni.
Ja jossain siellä kaikki kääntyi.
Se päättyi niin, että sen sijaan, että heittäydyin mereen, -
otin kiven ja laitoin siihen kaiken pettymykseni, -
tuskani ja kostonhaluni.
Ja heitin sen mereen.
Kun olin sen tehnyt, jotain irtosi minusta heti, -
kun olin heittänyt kiven mereen, -
joten päätin, että minun on annettava anteeksi.
Sillä kalliolla oli vaelluspolkumerkki, -
valkoinen lyhyt tolppa.
Lyyhistyin sen eteen, ikäänkuin ristinpuun juurelle.
Siellä päätin antaa anteeksi.
Annoin anteeksi niille, jotka tekivät väärin minua kohtaan.
Sitten havaitsin, että Jumala kuiskasi minulle, -
että Hän oli kuullut koko tarinani.
Hänen hiljaisuutensa ei ollut passiivista vaan aktiivista.
Tunsin sydämessäni ja havaitsin, -
että haava oli muuttunut arveksi ja arpi oli parantunut.
Muutaman vuoden kuluttua oli luokkakokous, 30-vuotisjuhla, -
siitä, kun olin lopettanut yhdeksännen luokan.
Ennen tuota luokkakokousta päätin, että haluan sanoa jotain -
koulu- ja kasvuajastani, joten päätin kirjoittaa laulun.
Menin tähän hotellin ravintolaan.
Ensimmäisenä kohtasin pahimman kiusaajani.
Hän halasi kiroillen ja sanoi: "Onpa mukava nähdä sinua".
Mietin, mihin tämä johtaa?
Aseistin itseni kitarallani ja astuin pienelle lavalle.
Kerroin lyhyesti kokemuksestani koulukiusattuna olemisesta.
Sitten lauloin, Töcksforsin meno-paluu lauluni.
Voitko hyräillä laulua? - Kyllä. "Vaihdoin paikkaa, ja lähdin, -
mutta paikka ei voinut jättää minua." - Mielenkiintoista.
"Löysin uusia ystäviä, mutta en koskaan voinut unohtaa sinua".
"Halusin sanoa niin paljon, jos vain olisit ystäväni, -
mutta elämä on mennyt eteenpäin ja se kaikki oli kauan sitten."
Sain taputuksia, suosionosoituksia ja paljon keskusteluja jälkeenpäin.
Monet luokkatovereistani halusivat jutella, -
mutta pahin kiusaajani ei puhunut tästä sinä iltana.
Kului muutama kuukausi ja sain tekstiviestin.
Silloin hän oli samassa kaupungissa, jossa asun.
Hän kysyi: "Syödäänkö lounasta?"
Me tapasimme.
Otimme ruokaa lounasravintolassa, istuuduimme ja hän sanoo:
"Aloittaisin siitä, että pyydän anteeksi kaikkea kärsimystä, -
jonka aiheutin sinulle, kun olimme lapsia."
Silloin sisälläni murtui ja sanoin, että tietysti annan anteeksi.
Koska olin jo antanut hänelle anteeksi vuosia aikaisemmin.
Sen sanottuaan hän kertoi myös omasta tuskallisesta kasvuajastaan -
asuessaan kotona väkivaltaisen, alkoholisoituneen isänsä kanssa, -
missä koti oli helvetti ja koulu turvapaikka.
Minulle se oli päinvastoin.
Osoittautui, että olimme kaksi yksinäistä poikaa.
Siitä päivästä lähtien kutsun häntä ystäväkseni.
Se on minulle hämmästyttävän suuri ihme.
ETUPENKILLÄ Kolme viimeistä kysymystä
Jos sinä tänään, kaikkien näiden kokemustesi kanssa, -
voisit palata aikaan, ennen kouluvuotesi alkamista -
ja voisit antaa itsellesi hyvän neuvon, mikä se neuvo olisi?
Se olisi, pidä kiinni lapsen uskostasi.
Raamattu kertoo meille, että Jumala aina etsii haavoittuneita, -
langenneita ja eksyneitä -
ja haluaa nostaa heidät ylös.
Hän haluaa vetää heidät yhteyteensä. - Pitää kiinni.
Jos voit mennä pahimpaan aikaan -
ja ympärilläsi on ihmisiä, jotka haluavat sinulle hyvää.
Mitä he olisivat voineet tehdä hyväksesi?
Kysy tosissaan, kuinka voit -
ja valmistaudu, millaiseen vastaukseen tahansa.
Näytä koko persoonallasi, että olet läsnä.
Olen täällä ja kuuntelen sinua -
ja kertomasi tarina on turvassa kanssani.
Jos nyt joku, joka on katsonut meitä, sanoo, -
että olet kuvaillut hänen elämäänsä, mikä on paras neuvosi hänelle?
Kaiken, mitä kannat, voit jakaa Jeesuksen kanssa.
Puhu Hänelle niin kuin puhuisit parhaalle ystävällesi.
Tiedän, että hän kuuntelee sinua ja haluaa parantaa haavasi.
Hän haluaa parantaa sinut ja sinun suhteesi.
Jos haluat, voit rukoilla kanssani parannusrukouksen.
Jeesus Kristus, ota minut vastaan sellaisena kuin olen, -
virheideni ja puutteideni kanssa.
Herra sinä tiedät, että olen epäonnistunut ja tehnyt syntiä.
Anna minulle syntini anteeksi -
ja ota minut valtakuntaasi.
Annan elämäni sinulle, joka annoit henkesi puolestani.
Jeesuksen nimessä. Aamen.
Kun rukoilet tämän rukouksen, elämässäsi alkaa jotain uutta.
On tärkeää oppia tuntemaan Jumala.
Jos sinulla ei ole Raamattua, annan sen (ruotsinkielinen) sinulle.
Mene osoitteeseen: HIMLENTV7.SE/JESUS
Ensi viikolla tapaamme uuden, jännittävän vieraan. Hei!
SOITA: 0600 10070 (10,01 e + pvm) TILILLE: FI40 1112 3000 3427 89
VIITE: 8507 VASTAANOTTAJA: RISTIN TUKI RY
Suomennos: Anneli Olin