Nyt istun avolava-Fordissa vuosimallia 1941.
Tämä on oikea työjuhta.
Olen menossa keskusasemalle hakemaan Jarmo Hanellia.
Jarmo on uskonut Jumalaan koko ikänsä ja palvellut Häntä.
Lähetysmatkalla Intiassa Jarmo sai kokea jotain valtavaa.
Tässä ohjelmassa pääset matkalle ihmisten elämään.
Vien vieraamme ajelulle jännittävällä autolla.
Mikä on ollut hänen elämänsä käännekohta?
Olen Peter Åkvist, ja katsot Etupenkillä-ohjelmaa.
ETUPENKILLÄ
Jarmo? - Kyllä vain. - Mukava tavata.
Samoin, Per. - Tervetuloa. - Kiitos.
Valinnanvaraa ei juuri ole, tässä on vain etupenkki.
Et siis aio istuttaa minua lavalle? - En sentään.
Lähdetäänpä sitten ajelulle. - Ei kun menoksi.
Sitten poiketaan jossain kahvilla. - Hienoa. Kuppi teetä maistuisi.
Juot mieluummin teetä, niinhän se oli.
Tämä vanha harvinaisuus on avolava-Ford vm 1941.
Konepellin alla hyrrää sivuventtiilinen V8-moottori.
Hevosvoimia on 90.
Moottorista lähtee upean kumea ja tumma jylinä.
Tämä oli Fordin viimeinen uusi malli toisen maailmansodan aikana.
Koko auto huokuu -
vanhaa Amerikan Keskilännen farmarikulttuuria.
Kun kääntää virta-avainta ja painaa starttinappulaa, -
on helppo vaipua nostalgiaan ja kuvitella, -
että lava on täynnä heinäpaaleja, jotka pitää ajaa karjalaumalle.
Miten kauan olet ollut uskossa? - Vuodesta 1981 eli 40 vuotta.
Eli suurin piirtein koko ikäsi. - Olin 16-vuotias, kun löysin Jeesuksen.
Äiti rukoili minun ja perheen puolesta. Hän tuli ensimmäisenä uskoon.
Ja nyt palvelet Jumalaa ympäri maailmaa?
Niin siinä on käynyt. Olen seikkailija ja lähetystyöntekijä.
Olen käynyt 45 maassa. - Kun olet matkustellut maailmalla?
Kyllä, eri tarkoituksissa.
Yhden dramaattisen tapahtuman koin asuessamme Kaliforniassa.
Olin lähdössä Andhra Pradeshiin Intiaan 12 hengen lähetystiimissä.
Minun piti ottaa malarialääke, koska alueella oli malariaa.
Kukaan ei varoittanut siitä.
Rahapulan takia lähdin saarnamatkalle tiimin kanssa yksin, ilman Susannaa.
Tulimme Andhra Pradeshin maaseudulle.
Autoimme lastenkodissa, se oli upeaa. Autoimme leskiä ja tsunamin uhreja.
Pelastimme ilotyttöjä prostituutiosta.
Ostimme heidät vapaiksi ja annoimme heille uuden ammatin. - Aivan.
Sitten otin toisen malariatabletin, ja jouduin Lariam-psykoosiin.
Voi, mikä se on? - Aloin nähdä olemattomia.
Lopulta tiimiläiset eivät uskoneet, mitä sanoin ja mitä näin.
Minusta tuli väkivaltainen. - Voi sentään.
Heidän oli pakko sitoa saarnamies. - Malarialääkkeen takia? - Kyllä.
Keskellä yötä löysin itseni lattialta, nilkoista ja käsistä sidottuna.
Minua vartioitiin. Luulin joutuneeni muslimiterroristien kaappaamaksi.
Olin tietenkin peloissani. Siteet hiersivät ranteitani.
Pyysin heitä löysäämään köysiä vähän.
En tiennyt, että vartijat olivat paikallisen pastorin työtovereita.
En tajunnut saaneeni lääkepsykoosia.
Viimeinen asia, jonka muistan, oli, että halusin tavata rakkaan vaimoni.
Pyysin heitä irrottamaan siteet. Ilmeisesti he irrottivat ne.
Olin nimittäin juossut seinän läpi toisessa kerroksessa -
ja pudonnut kuusi metriä suoraan betonilattialle.
Kun pastorit löysivät minut, korvistani vuoti verta.
Ranteesta ei tuntunut pulssia, kaulastakin vain heikosti.
He luulivat minun tekevän kuolemaa ja rukoilivat Jeesuksen nimessä.
Yhtäkkiä hyppäsin pystyyn.
"Se oli suurin näkemäni ihme", pastori sanoi. Itse en muista siitä mitään.
Menin siis seinän läpi, putosin kuusi metriä suoraan betonille.
Seinän läpi? - Se tapahtui Intiassa, seinät eivät olleet betonia.
Eli riuhtaisit itsesi seinän läpi? - Kyllä. Enkä muista siitä mitään.
Kuusi kylkiluuta ja solisluu murtui ja puhkaisi keuhkon. Aivoverenvuoto.
Lopulta minut lennätettiin New Delhiin leikattavaksi.
Olin siis sairaalassa New Delhissä.
Ensimmäinen muistoni on, että Susanna oli tullut Los Angelesista -
luokseni ja puhui ruotsia. Se on ensimmäinen muistikuva.
Vaimo selitti, että olin sairaalassa, koska minulle tapahtui onnettomuus.
Vakava onnettomuus. Se on ensimmäinen muistikuvani.
Voiko kuuden metrin pudotuksesta betonille jäädä henkiin?
Oikeastaan ei. Olen kävelevä ihme, "dead man walking".
Minun pitäisi istua pyörätuolissa.
Vuotta myöhemmin sain vielä traumaperäisen stressireaktion.
Persoonallisuuteni muuttui. Masennuin. Itsetuntoni romahti.
Ilman Susannaa en olisi tässä tänään. Hän kesti rinnallani kaikki nuo vuodet.
Olin kuin vieras mies. - Oi voi.
Koin myös ihmeparantumisen epilepsiasta, -
jonka sain muutama vuosi sen jälkeen.
Lähdimme viisi vuotta sitten lomamatkalle Kaliforniaan.
Osallistuimme Vineyard-konferenssiin, jossa puhui Mark Marx Irlannista.
Hän vetää Healing on the Streets -toimintaa.
Kokouksen jälkeen pyysin esirukousta ja kerroin epilepsiakohtauksista.
Puhuja sanoi: "Jarmo, sinä et saa enää kohtauksia, Jeesuksen nimessä."
Minulla ei ole ollut yhtään epilepsiakohtausta viiteen vuoteen.
Minun piti juuri aloittaa uusi lääkitys, jonka sain Sahlgrenskan sairaalasta.
Tablettipurkki on vielä avaamatta.
Kysyin Herralta, otanko niitä vai en.
Menin tapaamaan Sahlgrenskan juutalaista naislääkäriä.
Hän on ekspertti ja USA:n epilepsianeuvoston jäsen.
Sanoin hänelle, etten ole ottanut lääkettä ollenkaan.
Kerroin, mitä oli tapahtunut. "Halleluja!", hän huusi. - Ihan totta?
Kyllä. Hän oli tosi iloinen.
Sinun tarinasi on aivan tajuton.
Selvisit kuuden metrin pudotuksesta suoraan betonille. - Niinpä.
Aivoverenvuoto, epilepsia... ja sitten täydellinen paraneminen.
Minustakin tuntuu yhä epätodelliselta, että se kaikki on tapahtunut.
Mitä luulet, miksi Jumala salli sen kaiken tapahtua?
En kysele sitä. Tiedän, että Herra pitää minusta aina huolta.
Nyt tapahtui näin, enkä kysele, miksi. - Ja nyt suuntaat eteenpäin?
Totta kai, kiitollisena tästä uudesta mahdollisuudesta.
Sinä olet lääketieteellinen ihme. - Totta. - Mahtavaa.
Nykyisin olen Göteborgin Dream Centerin vastaava kenttätyöntekijä.
Pyrimme tuomaan Jumalan rakkautta Göteborgin kaduille.
Haluamme osoittaa ainoaa luotettavaa asiaa: Jeesusta.
Ilman muuta haluan kertoa tästä.
Pari viikkoa sitten tapasin työssäni pari nuorta miestä.
He istuivat ostarilla ja joivat olutta.
Kerroin heille saman, mitä olen nyt kertonut sinulle.
He tuijottivat minua silmät suurina.
Sanoin: "Eihän se ole ihmekään, että uskon Jumalaan.
Vai mitä mieltä te olette?" Eivät he voineet olla eri mieltä.
3 VIIMEISTÄ KYSYMYSTÄ
Jarmo, kysyn vierailtani aina lopuksi kolme kysymystä.
Jos voisit nykyisellä kokemuksellasi palata aikaan ennen onnettomuutta -
ja antaa itsellesi hyvän neuvon, minkä neuvon antaisit?
Sanoisin näin: Älä moiti itseäsi.
Älä tuomitse itseäsi tapahtuneesta. Jumala on hyvä kaikissa tilanteissa.
Häneen voi luottaa jopa sellaisessa kamalassa tilanteessa. - Upeaa!
Jos ihminen joutuu sinun laillasi johonkin psykoosin muotoon, -
miten me ympärillä olevat voisimme parhaiten auttaa?
Luulen, että tiimini olisi pitänyt ymmärtää, että olin psykoosissa.
Heidän olisi pitänyt sanoa se minulle ja uskoa, mitä sanoin.
He eivät uskoneet mitä sanoin, vaan toimivat paniikinomaisesti.
Eli kuuntele ja usko psykoosiin joutunutta, se on tärkeintä.
Olet seikkailija ja lähetyssaarnaaja.
Matkustat sekä seikkailumielessä että evankeliumin asialla.
Olet myös kokenut nämä rankat jutut.
Jos joku katsoja nyt samastuu sinuun, -
mikä on paras neuvosi tälle ihmiselle?
Haluan sanoa sinulle: Ei ole ketään luotettavampaa -
kuin Luoja itse, Jeesus Kristus. Hän tuntee sinut.
Hän rakastaa sinua ja tahtoo sinulle hyvää.
Oli tilanteesi mikä tahansa: sairaus, avioero tai jokin muu murhenäytelmä, -
sillä elämä voi olla hirveän rankkaa, Häneen voi luottaa aina.
Ehkä sinä, joka katsot tätä, et edes usko Jumalaan.
Ehkä et ymmärrä yhtään, mistä puhun.
Tämä on silti minun kokemukseni oltuani 40 vuotta uskossa.
Tiedän, että tämä toimii. Tiedän, että Hän on sinun puolellasi.
Hän on minunkin puolellani. Hän ei ole meitä ihmisiä vastaan.
Kertoisitko, miten Hänet voi kohdata.
Jos olet vilpitön ja rukoilet:
"Jeesus Kristus, haluan oppia tuntemaan Sinut. Tule sydämeeni.
Haluan uskoa Sinuun."
Jos rehellisesti rukoilet näin, kohtaat Hänet. Niin Raamattu lupaa.
Jos rukoilet tämän pienen rukouksen, elämässäsi alkaa uusi aika.
On tärkeää oppia tuntemaan Jumala.
Jos sinulla ei ole Raamattua, annan sen sinulle (ruotsiksi).
Mene osoitteeseen HIMLENTV7.SE/JESUS
Ensi viikolla taas uusi, jännittävä vieras. Pysy kuulolla!
Voit tukea tämän ohjelman käännöstyötä:
SOITA: 0600 10070 (10,01 e + pvm) TILILLE: FI40 1112 3000 3427 89
VIITE: 8507 VASTAANOTTAJA: RISTIN TUKI RY
Suomennos: Aune Björkström