Tämän haen Etupenkillä-ohjelman vieraaksi -
nuoren miehen nimeltä Ahmed Abdirahman.
Kuulemme, miten tämä nuori somalialainen muslimi -
kohtasi Jeesuksen ihmeellisellä tavalla.
Tässä ohjelmassa pääset matkalle ihmisten elämään.
Vien vieraamme ajelulle jännittävällä autolla.
Mikä on ollut hänen elämänsä käännekohta?
Olen Peter Åkvist, ja katsot Etupenkillä-ohjelmaa.
ETUPENKILLÄ
Tervetuloa Etupenkille! - Kiitos kovasti.
Ahmed? - Joo, Ahmed Abdirahman. - Niinhän se oli.
Sanoin nimesi vähän väärin, kun esittelin sinut. - Kyllä sinä sen opit.
Pidä vain huolta, että opit sen, ennen kuin kuolen.
Tämä on Cadillac Couptivau.
Oletko ollut tällaisen kyydissä?
En. Mutta mukavalta tämä tuntuu. On kuin istuisi kotona sohvalla.
Ja se liukuu kuin vene. - Totta.
Tämä luksusauto on Cadillac Couptivau vm 1960.
Kun se tuli markkinoille, se oli lajinsa huippu.
Konepellin alla liki 7 litran moottori.
Hevosvoimia on 325.
Jokainen niistä on tarpeen työntämään eteenpäin -
kaiken pellin ja metallin, mitä autossa on.
Tässä 1960-mallissa on pienemmät takasiivekkeet kuin 1959-mallissa.
Kori oli tyylipuhtaampi ja virtaviivaisempi.
Siinä on suurin piirtein samat sähkövarusteet kuin nykyautoissa.
Vaikka se on niin vanha auto, ajomukavuus on erinomainen.
ETUPENKILLÄ
Olen Ahmed Abdirahman ja 29-vuotias.
Perheeni muutti Somaliasta Ruotsiin, kun olin 12.
Vanhempasi olivat ja ovat edelleenkin muslimeja?
Kyllä, he ovat muslimeja. Rukoillaan heidän puolestaan.
Vanhempani olivat Koraanin opettajia, ja minunkin piti lukea sitä.
Kotona oltiin hyvin uskonnollisia. Joka päivä rukoiltiin.
Ramadanin aikana paastottiin. - Pitikö rukoilla viisi kertaa päivässä? - Piti.
Teillä noudatettiin kaikkia näitä perinteitä?
He noudattivat, minä en niinkään. - Aivan.
Olin edelleen muslimi, -
mutten harjoittanut sitä käytännössä.
Millaista oli tulla Ruotsiin 12-vuotiaana -
ja elää täällä murrosikäisenä ja nuorena aikuisena?
Koen Ruotsin kotimaakseni ehkä juuri siksi, -
että täällä minusta tuli se, joka nyt olen.
Olihan se rankkaa sopeutua uuteen maahan, kieleen ja ihmisiin.
Ystävien löytäminen vei aikaa -
varsinkin siinä iässä, kun oli vielä epävarma itsestään.
Niinpä aloin tehdä yhtä ja toista tyhmää ja vähän isompiakin juttuja.
Sitten aloin polttaa salaa ja ryypätä.
Se johti kovempiin huumeisiin.
Olin koukussa huumeisiin pitkän aikaa, -
aina 15―16-vuotiaasta -
23―24-vuotiaaksi asti.
Nyt olen ollut kuivilla melkein viisi vuotta. - Ahaa.
Ei, siitä on jo yli viisi vuotta.
Jumalalla on tapansa tehdä työtä meissä.
Täytän ensi vuonna 30.
Tekee kipeää nähdä, mitä kaikkea on täytynyt kokea kohdatakseen Jumalan.
Sitten tapasit ruotsalaisen... - Suomalaisen tytön. - Ruotsissa.
Me saimme pojan. - Olitte siis naimisissa? - Ei, emme olleet silloin.
Niihin aikoihin vaimoni pääsi lähelle Jumalaa ja halusi uskovan miehen.
En halunnut jättää häntä, sillä rakastin häntä ja halusin pitää hänestä kiinni.
Oliko hän siis kristitty? - Oli, hän tuli uskoon paljon ennen minua.
Raskausaikana hän pääsi lähemmäksi Jumalaa -
ja teki uskonratkaisun.
Hän ajatteli, ettei voi olla ei-uskovan miehen kanssa.
Jumala kehotti häntä: "Rukoile hänen puolestaan!"
Tyttöystäväni Marita alkoi rukoilla puolestani.
Hän teki ystäviensä kanssa rukousliinan ja pani sen tyynyni alle.
Sitten kului viikko toisensa jälkeen.
Jeesus-nimi alkoi soida päässäni.
Aloimme jutella Jumalasta, pelastuksesta ja armosta.
Silloin minusta tuli Jeesuksen seuraaja.
Yleensä ette puhuneet Jumalasta parisuhteessanne?
Ei, se oli pikemminkin vaiettu aihe.
Seuraavana päivänä hän rukoili puolestani.
Jumala puhui hänen kauttaan asioita, jotka vain Jumala ja minä tiesimme.
Asioita sinusta? - Kyllä. Silloin silmäni avautuivat totuudelle.
Myös sydämeni oli auennut Jumalalle.
Hän tarttui käteeni ja nosti minut turvaan.
Hän tuli elämääni ja näytti, että Hän on tie, totuus ja elämä.
Aluksi olin valtavan iloinen.
Jumala alkoi muuttaa asioita ympärilläni.
Vau! Katso nyt, millainen olin ennen ja millainen olen nyt.
Hän antoi rauhan ja rakkauden.
Kaikki ympärillä voi romahtaa, mutta mitä siitä. Minulla on Jumala.
En ollut koskaan aiemmin kokenut todellista rauhaa.
Tapahtui tänään mitä tahansa, tiedän, että Jumala on lähelläni. - Vau.
Olit ollut ikäsi muslimi, muttet ollut koskaan kokenut sitä? - En.
Sitten sain henkikasteen ja menin kasteelle.
Vesikasteelle? - Kyllä.
Heti sen jälkeen jouduin istumaan vankilatuomion, josta olin valittanut.
Valitusaikana tiesin, että valitus ei mene läpi vaan saan istua tuomioni.
Jumala antoi minulle asiasta rauhan.
Sanoin vaimolleni: Valitukseni ei mene läpi.
Voin yhtä hyvin istua tuomioni. Uskon, että Jumala lähettää minut sinne.
Asuinalueellani kaikki tuntevat minut.
Minun oli vaikea elää kristittynä miehenä silloin.
Vankilassa sain olla rauhassa yksin.
Jouduit vankilaan ja siellä pääsit vapaaksi? - Juuri niin.
Se oli minulle siunaus. Minulla oli sisäinen rauha.
Sain olla oma itseni: Ahmed, joka seuraa Jeesusta.
Vankilassa aloin julistaa ihmisille ja rukoilla heidän puolestaan.
Se oli ihanaa aikaa. Jossain vaiheessa jouduin toteamaan:
Minun täytyy mennä naimisiin. En voi elää näin tekopyhästi.
En voi puhua Jumalasta ja samalla elää haureellisessa suhteessa.
Niinpä päätimme vaimon kanssa mennä naimisiin.
Emme vain tienneet miten ja missä. Aika siviilivihkimiseen oli tilaamatta.
Sitten tapasimme pastorimme.
"Olkaa huoleti, minä hoidan tämän", hän sanoi.
Viikossa hän järjesti vihkijän, -
hääkakun ja kaiken. Niin menimme naimisiin vankilomallani.
Kun sitten vapauduin vankilasta, -
vanhempani ja muut saivat selville, että olin tullut uskoon.
Mitä isä ja äiti sanoivat? - Eivät paljon mitään.
He eivät halunneet puhua eivätkä olla tekemisissä pitkään aikaan.
He katkaisivat kaiken yhteydenpidon? - Kyllä.
Olen niin läheinen perheeni kanssa, että se oli tosi rankkaa.
Hoin Maritalle, että tilanne ei tule ikinä muuttumaan.
Hän sanoi: "Eikö ikinä? Jumalalle mikään ei ole mahdotonta."
Kului jonkin aikaa, ja nyt meillä on hyvät suhteet.
Jumalalle mikään ei ole mahdotonta, -
jos kerran he olivat valmiit antamaan minulle anteeksi.
He kokevat, että olen pettänyt heidät. - Että olet pettänyt heidät? - Niin.
Minä taas koen löytäneeni totuuden.
Kun äiti sanoo: "Rukoilen puolestasi", vastaan: "Ja minä sinun puolestasi."
3 VIIMEISTÄ KYSYMYSTÄ
Teen kaikille vierailleni lopuksi kolme kysymystä.
Ensimmäinen kysymys: Kuvittele, että voisit palata aikaan, -
jolloin olit vielä muslimi etkä ollut tavannut vaimoasi, -
ja ennen kuin kaikki tämä tapahtui.
Minkä neuvon antaisit silloiselle itsellesi tulevaisuutta silmällä pitäen?
Ole avoimempi ottamaan vastaan uusia asioita.
Et voi tietää, milloin Jumala kolkuttaa.
Et ehkä ylpeyttäsi uskalla avata silmiäsi.
Kerroit, että kolmen viikon ajan mietit vain Jeesusta.
Mitä hyvää ihmiset lähelläsi tekivät?
Anna jokin neuvo ihmisille, joiden lähellä on sinunlaisesi henkilö.
Rukoile sitkeästi.
Jumala kuulee rukouksemme. Kun kaksi rukoilee yhdessä, Hän kuulee.
Rukousta ei ole koskaan liikaa. Sitä on aina liian vähän.
Jumala kyllä ojentaa auttavan kätensä, -
jos ihminen vain tahtoo tarttua siihen.
Siinä on löydettävä tasapaino. Ellei tuo ihminen halua, jatka rukousta.
Ehkä tätä ohjelmaa katsoo joku, -
joka tunnistaa sinussa itsensä.
Mikä on paras neuvosi tälle ihmiselle?
Pyydä, että Jumala ilmestyy ja näyttää sinulle, kuka Hän on.
Saatamme ajatella: "Minulla on oikea Jumala, tiedän kuka Jumala on."
Tiedätkö todella? Kun rukoilet sitä, Jumala kyllä osoittaa, kuka Hän on.
Kuten Ahmed sanoi, sinun tulee pyytää Jumalaa tulemaan elämääsi.
Voit rukoilla näillä sanoilla:
Jeesus, minä uskon Sinuun. Uskon, että olet Jumalan Poika.
Uskon, että kuolit ja nousit kuolleista minun puolestani.
Jeesus, tunnustan sinut Pelastajakseni ja Herrakseni.
Tule elämääni ja pelasta minut!
Jos rukoilet tämän pienen rukouksen, elämässäsi alkaa uusi aika.
On tärkeää oppia tuntemaan Jumala.
Jos sinulla ei ole Raamattua, annan sen sinulle (ruotsiksi).
Mene osoitteeseen HIMLENTV7.SE/JESUS
Ensi viikolla taas uusi, jännittävä vieras. Pysy kuulolla!
Voit tukea tämän ohjelman käännöstyötä:
SOITA: 0600 10070 (10,01 e + pvm) TILILLE: FI40 1112 3000 3427 89
VIITE: 8507 VASTAANOTTAJA: RISTIN TUKI RY
Suomennos: Aune Björkström