Istun taaskord meile juba tuttavas Jaguaris.
Täna kohtume ühe noormehega, kelle nimi on Isak Holmqvist.
Ta tahtis pürgida elukutseliseks jalgpalluriks,
kuni sai palliga tugeva hoobi vastu pead -
ta oli väravavaht.
Peagi kuuleme, mis sai pärast seda.
Laseme käia!
Selles saatesarjas võtame ette sõidu mööda inimeste eluteid.
Teeme külalistega mõne põneva autoga väikese tiiru,
otsime tee pealt elu pöördepunkte
ja edasiviivat jõudu, mis ei lase alla anda.
Minu nimi on Per Åkvist ja te vaatate saadet "Esiistmel".
Anname gaasi!
ESIISTMEL
Tere tulemast! Istu esiistmele. - Aitäh!
Oled sellise autoga varem sõitnud? - Mitte kunagi.
Nagu prillikivi.
Mark: Jaguar Mudel: XKR 4.2 S/C Coupe
Aasta: 2008 Võimsus: 416 hj
Täismass: 2080 kg Kiirendus 0-100 km/h: 5 s
Sinust oleks saanud elukutseline jalgpallur, või kuidas?
Päris nii ma ei ütleks.
Tõsi, mul oli unistus jõuda tippu,
kuid 15aastaselt saadud traumaga see purunes.
Kas sa olid heal tasemel? - Jah, väga.
Aga ma polnud ainuke. Häid mängijaid on ju palju.
Tihe konkurents. - Just.
See oli igatahes üks sinu elu eesmärke? - Tingimata.
Tahtsin tõusta parimaks.
Mis mängija sa olid? - Ma olin väravavaht.
Noor Ravelli? - Thomas Ravelli?
Oleks me samas klubis mänginud...
Aga ta oli väga hea.
Mina olen Isak Holmqvist.
Olen 20aastane ja pärit Gävlest.
Hetkel elan Uppsalas ja käin Elu Sõna piiblikoolis.
Mängisin jalgpalli, olin väravavaht.
Viis aastat tagasi sain aga raske ajupõrutuse.
See lõi mind täielikult rööpast välja.
Mu füüsiline tervis sai tugeva löögi,
kõige rohkem mõjutas see pead ja jalgu.
Mu seisund oli lõpuks nii halb, et ma ei jaksanud elada.
Olin pilkases pimeduses.
Näed, seal on üks jalgpalliväljak. - On tõesti.
Olin äsja 15aastaseks saanud.
18. jaanuaril treenisime terve päev jalgpallimeeskonnaga.
Oli hommikune trenn.
Tegime harjutusi, mina seisin väravas.
Üks neist harjutustest oli nii-öelda ründelöök.
Ma sain sellega väga lähedalt pihta.
Ründelöök käib nii, et viskad palli õhku
ja lööd seda sekund enne, kui see puudutab maad.
Sellisel löögil on väga suur jõud.
Kaotasin teadvuse.
Hiljem sain teada, et olin end püsti ajanud
ja mitu korda küsinud, kas trenn on läbi.
Ise mäletan vaid seda, et olin äkitselt teisel pool väljakut.
Keegi ei mõistnud olukorra tõsidust?
Ei, mina samuti mitte. Jätkasin pärast 15minutilist pausi.
Pärast seda puudusin koolist nädal aega.
Tundsid, et vajad puhkust?
Jah. Pärast seda tundsin end palju paremini ega muretsenud.
Kui läksin kooli tagasi, oli kõik hästi.
Tegin tollal palju jõutrenni, käisin jõusaalis.
Ükskord oli mul pärast trenni peas väga veider tunne.
Pea käis ringi ja olin surmväsinud.
Kuskilt sealt saigi see kõik alguse.
Pärast seda korda ei tundnud ma end enam endisena.
Käisid arsti juures?
Ikka käisin, aga alles paar kuud hiljem. Tegelikult tuleb minna kohe.
Öeldi, et see läheb mööda. Muud midagi.
Tundsin, et ei suuda väravavahina enam endisel tasemel mängida.
Pidev peapööritus... Ma ei suutnud sammu pidada.
Kuidas olid lood õppimisega? Kas said hakkama?
Jah, sain hakkama. Põhikooli lõpetasin ilusasti ära.
See oli vaevaline, aga ma ei keskendunud oma seisundile.
Läksin edasi keskkooli.
Sellega läks mu olukord sada korda kehvemaks.
Lõpuks olin sunnitud koolitööst kõrvale jääma,
sest ma ei suutnud trepist üles minna, tähtaegadest kinni pidada.
Puudusin detsembris kaks nädalat.
Pärast jõule langesin koolist välja. Tundsin, et ei saa hakkama.
Lootsin, et tervis paraneb, kui võtan aja maha.
Läks teistpidi - jäin voodihaigeks.
Mu elu oli kildudeks. Jäin oma sõpradest ilma.
Seisund halvenes järk-järgult.
Ma ei jaksanud enam seista, jalgades oli piinav valu.
Ma ei vaadanud kaks aastat telekat.
Duši all käimine ja hammaste pesemine oli suur vaev.
Istusin ratastoolis.
Mul olid suured hirmuhood ja muud vaimsed probleemid.
See oli sügav pime auk.
Jumalat ma tol ajal veel ei tundnud.
Mul oli lapsepõlvest saadud usk,
aga mul ei olnud Jumalaga isiklikku suhet.
Olin Temast kaugel.
Kui olin 18aastane, hakkasin uuesti kirikus käima.
Mu ema käis seal regulaarselt, läksin temaga kaasa.
Õigus, sa puutusid ju usuga kokku juba väiksena.
Seal kuulsin, et tänu usklike palvetele on haiged saanud terveks.
Kui kellelgi on olnud näiteks põlvevalu, on see kadunud.
Hakkasin tasapisi lootma, et ka mina võin terveks saada.
23. jaanuaril juhtus midagi.
Olin siis 19aastane. Traumast oli möödunud neli aastat.
Minu viimane õlekõrs oli minna eriarsti juurde.
Läksin uuringutele,
aga juba esimesel päeval kaotasin sellesse usu.
See oli olnud mu viimane lootus. Vajusin sügavasse masendusse.
Samal õhtul läksin kirikusse ülistus- ja palveõhtule.
Mäletan, et istusin saali kõige tagumises otsas.
Kui see läbi sai, lahkusin.
Järsku tundsin, et peaksin sinna tagasi minema ja palvetama.
Tagantjärele tean, et see oli Jumala sekkumine.
Ma läksin.
Seal oli üks pastor,
kelle nimi on Kevin ja kes on hiljem olnud mulle suureks toeks.
Nutsin ja rääkisin talle, et mu jõud on otsakorral.
Arvasin, et ei pea enam vastu. Seda ei saa sõnadesse panna.
Tema vastus oli, et nüüd on aeg vabaks saada.
Mina kehitasin aga õlgu ja mõtlesin, et läheb jälle lahti.
Ta palvetas siiski, üsna tuliselt. Ma ei tundnud midagi...
Ta pani käed su peale? - Jah.
Ma istusin, kui ta palvetas.
Ma ei tundnud palve ajal midagi,
aga ta palus mul püsti tõusta.
Nagu varem rääkisin, ei saanud ma seista
ja pidin lõpuks ratastooli jääma.
Vastasin talle: "Sa ju tead, et ma ei saa seista."
Tema vastas omakorda: "Me palvetasime, nüüd usume."
"Aga ma ei usu sellesse." - "Mina usun. Sellest piisab."
Ajasin end püsti, peas keerlemas mõtted,
et kohe kukun kokku ja mind viiakse haiglasse.
Seda ei juhtunud.
Ma seisin... - Jalad pidasid vastu?
Jah. Olin šokeeritud.
Ma polnud kaks aastat jalgadel seisnud,
aga nüüd seisin pool tundi järjest.
Olin hirmul ja jalgades oli endiselt sama tunne,
kuid midagi oli teist moodi.
Palvetasime veel ja minu usk kasvas.
Sellele õhtule järgnenud päevadel muutus kõik.
Käisin duši all. Ma polnud suutnud teha seda kaks aastat.
Tegin seda kohe järgmisel hommikul.
Pärast seda vajasin puhkust, aga ma pressisin ikkagi edasi.
Mõnikord on saatan tulnud ründama.
Piiblis on öeldud, et ta tuleb varastama, tapma ja hukkama.
Kuid Jumal on öelnud, et Tema on tulnud andma elu ülirohkesti.
LÕPUKÜSIMUSED
Kui sul oleks täna võimalik hüpata tagasi aega,
kus õnnetust ei olnud veel juhtunud,
ja anda endale eesseisvateks aastateks nõu,
siis milline see oleks?
Minu nõu oleks...
Praeguseks olen oma elu Jumala kätte usaldanud.
Kui vaatan tagasi, siis näen,
et olin selles vanuses väga enesekeskne.
Mina olin maailma naba ega näinud oma ninast kaugemale.
Võiksime anda oma elu Jumala hoolde juba noorelt,
enne, kui midagi juhtub.
Anda ära oma otsustusõiguse. - Just nii.
Seda oleksin kindlasti endale öelnud.
Juhtunu ei jätnud mõjutamata ka sinu peret. - Ei jätnud tõesti.
Ega ka muid lähedasi-tuttavaid.
Sinu ümber on inimesi, kes sinust hoolivad.
Perekond ja teised.
Kui kellegagi juhtub sarnane õnnetus,
siis mida peaksid lähedased ja tuttavad tegema?
See on mõistagi keeruline olukord,
kuid oluline on näidata kannataja vastu hoolivust.
Lähedastel võib olla raske seda inimest mõista,
kuid kõigest ei peagi täielikult aru saama.
See on keeruline mõlema poole jaoks,
aga lähedastena võiksime näidata, et oleme tema jaoks olemas.
Lihtsalt olla talle toeks. - Täpselt nii.
Meie vaatajate hulgas võib olla neid,
kes end sinuga samastavad.
Millist nõu sa neile annaksid?
Julge end avada ja rääkida, mis sinu sees toimub.
See ei pruugi olla lihtne, aga tee seda.
Mina ei teinud ja see maksis mulle kätte.
Ole julge rääkima ja ära tunne end selle pärast halvasti.
Kui sul ei ole Jumalasse usku
või see ei ole olnud osa su lapsepõlvest,
siis paneksin sulle midagi südamele.
Võibolla oled kõik arstid läbi käinud ja lootuse kaotanud.
Põlvita Jumala ees ja ütle: "Kui Sa oled olemas, näida end mulle."
Kui otsid Teda kogu südamega, siis sa leiad Tema.
Piibel lubab, et kui tuleme Tema ligi, tuleb Tema meie ligi.
Teeme koos väikese palve.
Jeesus, toon meie vaatajad Sinu ette.
Sina tead, millega nad praegu võitlevad.
Sa näed neid ja tead, mida nad vajavad.
Ma palun, et Sa tuleksid nende ligi.
Aitäh, et Sa surid nende eest ristil.
Sinu nimes on tervenemine. Jeesuse nimel, aamen.
Selle lihtsa palvega saab sinu elus alguse sootuks uus peatükk.
Nüüd on aeg õppida Jumalat lähemalt tundma.
Kui sul ei ole veel Piiblit,
siis külasta aadressi himlentv7.se/jesus.
Järgmine nädal sõidame juba uue külalise seltsis.
Nägemist!
Tõlge: Karin Reisko