Sõidan praegu ühe kontori juurde,
kus kohtun mehega, kelle nimi on Mats-Jan Söderberg.
Selle koha nimi on Folk & Språk (tlk Rahvas ja Keel)
ja seal tõlgitakse Piiblit maailma eri keeltesse.
Mats-Jan juhib selle ülemaailmse organisatsiooni Rootsi osakonda.
Varsti saame kuulda nii tema elust
kui ka täpsemalt sellest, kuidas ta on saanud organisatsiooni etteotsa.
Selles saatesarjas võtame ette sõidu mööda inimeste eluteid.
Teeme külalistega mõne põneva autoga väikese tiiru,
otsime tee pealt elu pöördepunkte
ja edasiviivat jõudu, mis ei lase alla anda.
Minu nimi on Per Åkvist ja te vaatate saadet "Esiistmel".
Anname gaasi!
ESIISTMEL
Tere tulemast "Esiistmele"! - Ma tänan!
Mark: Jaguar Mudel: XKR 4.2 S/C Coupe
Aasta: 2008 Võimsus: 416 hj
Täismass: 2080 kg Kiirendus 0-100 km/h: 5 s
Mind pani mõtlema...
Sa oled jõudnud elus väga kaugele.
Juhid organisatsiooni tööd Rootsis
ja te olete tõlkinud Piibli väga paljudesse keeltesse.
Mis on sind just sellele teele juhtinud?
See on minu kutsumus. Kohtusin Jeesusega noorelt.
Sain kristlaseks Köpingis tüdruksõbra juures.
Tegin seal päästepalve, millest ma küll suurt ei mäleta,
aga tänu millele tõusis mu õlult patu- ja häbikoorem.
Minule kui ateistile oli see täiesti erakordne kogemus.
Mina olen Mats-Jan Söderberg, abielus Anna-Caisaga.
Meil on neli last ja kaks lapselast.
Juhin organisatsiooni Folk & Språk, mille teine nimi on Wycliffe.
Tõlgime Piiblit neisse keeltesse, millel ei ole kirjakeelt.
Kas sa olid ateist? - Kohe kindlasti.
Sinu jaoks ei olnudki Jumalat?
Enne päästepalve lugemist olin palvetanud elus kõigest ühe korra,
20aastaselt.
Niisiis olid kindel, et Jumalat ei ole? - Jah.
Hilises teismeeas hakkasin juurdlema elu mõtte üle,
sest kõik tundus niivõrd tühine.
Peod, sulgpallivõistlused, fotograafia, näitused -
see kõik oli pinnapealne.
Neil tegevustel on algus ja lõpp, aga mis tuleb edasi?
Elu mõtte küsimus piinas mind alalõpmata.
Märkimisväärne oli aga see,
et ma ei viinud seda kokku ühegi religiooni ega kirikuga.
Ma ei näinud seost.
Ma ei teinud vahet Jeesusel ja tallipoisiteemalistel jõululauludel.
Tead küll neid laule, mida koolis lauldi...
Mul ei olnud taustateadmisi.
Käisime mägimatkal. Hiljem rongis teel koju nägin nägemust.
Käisime sõpradega ühel suvel mägedes matkamas.
Tagasi koju sõitsime rongiga.
Otse vaguni põrandal oli magamisase, kus pikutasin.
Sealsamas nägin nägemust.
Minu ette ilmus tume telliskivimüür,
millest proovisin läbi minna.
Äkki murdis teiselt poolt sisse käsi, paisates telliskivid laiali.
Tekkinud avast kiirgas armastuse valgust ja paistis linna siluett.
Sellega nägemus lõppes.
Kui olin nii-öelda maa peal tagasi,
tõusin istuli ja nägin, et mu käed värisevad.
See ei sobitunud minu maailmavaatesse.
Hakkasin kahtlema, kas Jumal võib tõesti olemas olla.
Ma polnud varem selliseid mõtteid mõelnud.
Olen kindel, et see oli nägemus, mitte unenägu.
Ma olin nagu välgust rabatud.
Süüdistasin mägede värsket õhku, ütlesin endale, et näen viirastusi.
Liiga palju värsket õhku... - Linlase jaoks.
Olin külas oma tulevasel abikaasal,
kellega olime äsja suhtesse astunud.
Ta oli paar aastat kristlane olnud.
Tema oli religioosne moderaat,
mina ateistlik sotsialist.
Neid teemasid me ei puudutanud.
Küll aga oli meie ühine huvi sulgpall,
mis meid ka kokku viis.
Me ei rääkinud usust kunagi ja ega ma polnudki huvitatud.
Ma veetsin tema juures palju aega,
mängisin tema vennaga aastaid sulgpalli.
Ühel päeval olin jälle seal.
Istusin diivanil, kui mu tüdruksõber köögis asjatas.
Ühtäkki tekkis mul kibe häda teada saada,
kas Jumal on olemas või mitte.
Kui mu tüdruksõber köögist tuli, tundus ta teistmoodi.
Ta pistis midagi mu rinnatasku
ja siis tuhises ilma ühegi sõnata jälle minema.
Oli alles veider...
Tõmbasin selle oma taskust välja.
See oli paberilipik,
millel oli kirjas kolm tähte ja numbrid.
See tundus olevat mingisugune Piibli viide.
Olin ka kirikus näinud sarnast vormistust,
kus on Piibli raamatu lühend ja numbrid.
Ma olin liiga uhke, et oma tüdrukult selle kohta küsida.
Võtsin riiulilt Piibli ja tegin selle lahti.
Võhiku jaoks on see raamat tõeline pomm.
Kuidas selles orienteeruda,
kui isegi ei tea, et on olemas Uus ja Vana Testament?
Otsisin ja otsisin sisukorrast, aga seda kirjakohta ei leidnud.
Selgus, et vaatan Vana Testamendi sisukorda.
Siis leidsin Uue Testamendi oma - Piibli keskelt...
Otsisin üles Johannese 20. peatüki, nagu oli lipikul kirjas.
See räägib, kuidas Jeesus ilmus pärast ülestõusmist jüngritele,
sealhulgas Toomasele, kellest ma ei teadnud kübetki.
Lugesin seda lugu nagu uudist, sest seda see minu jaoks oli.
Jõudsin lauseni "Õndsad on need, kes ei näe, kuid usuvad".
Vot see tekitas judinaid.
Seda lugedes juhtus minus midagi ja ma hakkasin Jumalasse uskuma.
Just sel hetkel.
Tundsin, et olen end lolliks teinud,
sest olin öelnud Jumala kohta igasuguseid asju.
Uhkus jäi ette?
Mitte seda. Tundsin, et peaksin Jumalaga ära leppima, rahu tegema.
Ma ei teadnud usuasjadest midagi,
aga kuidagipidi tajusin, et Jumalaga ei mängita.
Sa olid Teda ühesõnaga solvanud. - Avalikult.
Võrdleksin seda olukorraga,
kus keegi palub kelleltki endast tugevamalt andeks,
et mitte suurtesse jamadesse sattuda.
Ma ei saanud sellega viivitada.
Jeesusega kohtumine oli minu jaoks elu muutev kogemus.
Minu esimene mõte oli,
mida saaksin anda Jeesusele vastu selle eest, mida Ta minu jaoks tegi.
Tema oli andnud mulle elu mõtte ja sellest oli rohkem kui küll.
Tema oli nüüd minu elu mõte, mitte mu enda tegemised.
Ma ei teadnud veel ridagi Piiblist.
Alles hiljem sain teada, mida tähendab näiteks vahesein.
Kas hetkel, kui kohtusid Jeesusega, tekkis ka igatsus Teda tunda?
Ütleme nii, et sain vastuse küsimusele, miks ma olen olemas.
See vastus oli Jeesus.
Varem püüdsin leida elu mõtet tegevustest.
Suurte õpingutega ei tegelenud? - Ei.
Ma ei ole kunagi teinud misjonitööd enda pärast,
vaid selleks, et tasuda Jeesusele see, mida tunnen end võlgnevat.
Sellest räägib ka Paulus Roomlaste kirja 1. peatükis.
"Mida saaksin Sinu jaoks teha?
Sina oled andnud mulle elu mõtte, mida saan mina anda Sulle?"
Jumala teenimine ei ole mind kunagi kammitsenud.
Seiklustest pole puudust olnud, kuigi ma pole neid otsinud.
See hoiab mind siiani käigus.
Praegu motiveerib mind töö Piibli tõlkimise kallal,
sest maailmas on hämmastavalt palju keeli,
millesse ei ole tõlgitud ühtainustki piiblisalmi.
Uskumatu. Kui palju neid keeli on? - Umbes kaks tuhat.
LÕPUKÜSIMUSED
Kujuta ette, et sulle antakse võimalus minna tagasi lapsepõlve.
Kui sa saaksid öelda endale midagi tähtsat,
siis mis see oleks?
Ilmselt soovitaksin endal lugeda Piiblit,
kuna ma ei teinud seda kunagi.
Oleksin võinud hakata seda varem lugema.
Mõtle korraks sellele ajale,
kui sinus kerkisid küsimused elu sügavama mõtte kohta.
Mida peaksid tegema need,
kes puutuvad kokku sellise inimesega, nagu olid sina?
Millist nõu sa neile annaksid?
Mind oleks eemale peletanud üks asi:
kui kristlased, kes käisid minuga ühes klassis,
oleksid hakanud mulle moraali lugema.
Sel juhul oleksin täielikult selja pööranud.
Moraalist rääkida oleks olnud kohatu,
sest ma otsisin vastust eksistentsiaalsetele küsimustele.
Moraal ei valmistanud mulle muret.
Mõnel meie vaatajal võis sinu lugu kuulates tekkida äratundmishetk.
Võibolla on temagi kasvanud töölisklassi peres
ja olnud terve elu ateist.
On sul talle mõni hea nõuanne?
Kutsun sind üles Jumalat proovile panema.
Ole avatud ja ära dikteeri, kuidas see juhtuma peaks.
Esita Jumale kindel küsimus, siis Ta ka vastab sulle.
Räägi meile, kuidas võtta Jeesus vastu ja saada päästetud.
Selles pole midagi keerulist, tuleb kõigest Temasse uskuda.
Sa ei pea Jeesusest kõike teadma.
Lihtsalt pöördu Tema poole sõnadega
"Jeesus, andesta mulle mu patud ja tule mu südamesse".
Ta tuleb su südamesse ja andestab su patud.
Palu seda Jeesuse nimel ja sa saad päästetud.
Selle lihtsa palvega saab sinu elus alguse sootuks uus peatükk.
Nüüd on aeg õppida Jumalat lähemalt tundma.
Kui sul ei ole veel Piiblit,
siis külasta aadressi himlentv7.se/jesus.
Järgmine nädal sõidame juba uue külalise seltsis.
Nägemist!
Tõlge: Karin Reisko