Olen menossa tapaamaan nuorta miestä, -
joka nuoresta iästään huolimatta -
on kokenut monenlaista sekä radikaalisen elämän muutoksen.
Tässä ohjelmassa pääset osalliseksi matkasta ihmisten elämään.
Teemme vieraidemme kanssa kierroksen jännittävillä autoilla.
Etsimme käännekohtaa ja polttoainetta, joka saa ihmiset -
kulkemaan ylimääräiset kilometrit.
Nimeni on Per Åkvist. Tämä on Etupenkillä.
Nyt mennään.
ETUPENKILLÄ Nikita Ahmady
Oletko Nikita? -Terve!
Tervetuloa etupenkille!
Tervetuloa! - Kiitos paljon! - Kiinnitä turvavyö.
Sitä tarvitaan tässä autossa.
Olen ajellut muutamissa urheiluautoissa, eka kertaa tässä.
Joo se on tosi hieno kokemus, jota on vaikea kuvata.
Se täytyy kokea! - Haave, haave.
Nikita, olet 20-vuotias nuori mies. - Nuori mutta monta erehdystä tehnyt.
Tiedät, että jatkamme erehdysten tekemistä läpi elämän.
Kun tulet minun ikääni, niin erehdyksiä kutsutaan kokemuksiksi.
Niitä on hyvä pitää mukanaan. Näet nämä harmaat hiukset.
Viisaus ja kokemukset.
Nimeni on Nikita Ahmady.
Olen 20-vuotias. Asun Upplandin kunnassa.
Taiteilija. Muusikko. Julkaissut yhden kappaleistani ja lisää tulee.
Olen Tukholmasta. Kasvanut länsipuolella, Kistan Husbyn alue.
Se on nuorisorikollisuus aluetta. - Esikaupunkia? - Niin on.
Ollessani nuori, 6-vuotias minua kiusattiin.
Sille kiusaamiselle ei ollut mitään syytä.
Kyse oli macho-kulttuurista, missä näytetään olevansa toista parempi.
Samalla kotona oli kaaos. Isä ja äiti olivat puhuneet erosta monta vuotta.
Se ei ollut mikään hauska avioero. - Kaaos perheessä? - Selvä kaaos.
Yksi pahimmista hetkistä elämäni aikana. Aloitin koulun kaupungissa.
Kun tulin sinne näitten haavojeni kanssa, avioero, kiusaaminen, -
niin aloin vihamaan ja varastelemaan kaupoista.
Äidilläni oli uusi mies ja he saivat pojan.
Hän oli nimeltään Aleksander, mutta kolmen kuukauden iässä hän kuoli.
Hän sai bakteerin. Muistan, kuinka istuimme -
äidin kanssa olohuoneessa, katselimme sarjaa ja juttelimme.
Mies meni tarkistamaan Aleksanderia, -
niin vauva oli vitivalkoinen ja verta tuli nenästä.
He yrittivät pelastaa häntä olohuoneessa.
Näin tuon kaiken silmieni edessä.
Olin nähnyt vanhempieni eron, tullut kiusatuksi -
ja nähnyt pikkuveljeni kuolevan silmieni edessä.
Ei hyviä aineksia nuoren elämässä.
Voi sanoa, että se oli katastrofi.
Jotain on pielessä.
Mutta tuon jälkeen yritin ottaa rauhallisesti ja hoidin itseäni.
Mutta kotona syntyi riitaa äidin kanssa.
Tuohon aikaan aloin ryöstelemään.
Olin tehnyt sellaista jo pienestä, mutta se lisääntyi.
Aloin ryöstää ihmisiä ja pahoin- pitelemään.
Minut erotettiin koulusta useiksi viikoiksi, kuukausiksi.
Minulle sanottiin, että jos astun koulun alueelle, he soitavat poliisin.
Mutta sain opinto-assistentin. Tunsin, ettei hän ollut sellainen kuin muut.
Ero oli siinä, etten onnistunut lannistamaan häntä.
Uhkailin häntä ja hänen perhettään, mutta hän vain jatkoi.
Hän kieltäytyi antamasta periksi. Hän jatkoi kanssani.
En käsittänyt lainkaan, mikä sai hänet kohtelemaan minua -
toisin kuin kaikki muut.
Vuosi oli mennyt opinto-assistentin kanssa.
Sitten teimme ryöstön, tyhmintä mitä voi tehdä.
Olin pahoinpidellyt, ryöstänyt, uhannut ihmisiä, -
tehnyt kaikenlaista, ansainnut sillä rahaa, -
tuntematta koskaan ahdistusta siitä. Mutta juuri sillä kertaa, -
kun tein tuon ryöstön, mikä onnistui ja saimme tavarat, olin ahdistunut siitä.
En ymmärtänyt miksi, olin niin hämmentynyt ja turhautunut.
Tapasin erään kaverin, joka kysyi:
"Mitä luulet Jumalan ajattelevan tästä?"
Ei ollut aavistustakaan. Äitini on ortodoksi ja isäni muslimi.
Pidimme traditioita, pääsiäistä ym, mutten koskaan uskonut Jumalaan.
Voisiko sanoa, että sait huonon omantunnon?
Sataprosenttisesti ja se johti minut etsimään.
En tahtonut enää elää sillä tavoin. Tahdoin elämääni jotain suurempaa.
En tavannut kristittyä tai muslimia, vaan rukoilin itse: -
"Jumala, jos olet olemassa, ilmesty minulle.
Näytä minulle, että olet se mikä sanot olevasi."
Ymmärsin Jumalan rakkauden ja armon Raamatusta.
Kuinka hän antoi elämänsä vaikkemme sitä ansainneet.
Se oli mielestäni kiehtovaa ja ainutlaatuista.
Rukoilin olohuoneessa: "Jeesus, tahdon uskoa."
Otin siellä Jeesuksen vastaan.
Kukaan ei ollut siellä, ei kukaan kristitty. Olin aivan yksin.
Tuona hetkenä koin kaiken. Rakkauden, toivon, ilon, -
juuri sitä, mitä sillä hetkellä tarvitsin.
On selvää, että on eri vaiheita, ylä- ja alamäkiä, niitä on aina.
Tänäänkin, mutta Jumalani on uskollinen.
Juuri se on tärkeää tässä kaikessa.
Pääsin takaisin kouluun ja näin opintoassistentin.
Silloin aivan ensimmäistä kertaa Jumala puhui minulle.
Hän sanoi "Haluan sinun pyytävän anteeksi häneltä".
Ensiksi hämmästyin, että kuulin sellaista.
Sitten pelästyin. Kuinka voin tehdä sen näitten kavereitten edessä.
Tein sen. Menin hänen luo, pyysin häneltä anteeksi ja sanoin: -
"Minusta on tullut kristitty enkä tahdo tehdä tällaista enää."
Hänen silmänsä suurenivat ja hän sanoi, että oli perheensä kanssa -
vuoden ajan rukoillut puolestani joka päivä.
Silloin minulle välähti. Hänestä tuli ohjaajani koko vuoden ajaksi.
Lankesin usein. Ei ollut helppoa jättää tuota elämäntyyliä, -
mutta minulla oli usko. Sanoin "Jos Jumala on vienyt näin pitkälle, -
tiedän, että Hän voi viedä minut pidemmälle."
Tulin valinnan eteen; -
jatkanko kaksoiselämää vai jätänkö kaiken ja luotan Jumalaan.
Valitsin oikein.
Päämääränäni on näyttää ihmisille parempaa maailmaa.
Katuelämä, nämä valheet, raha, autot, -
kaikki tämä, mitä saamme mediasta, -
eivät täytä sisimpäämme.
Elämämme on arvokasta ja -
elämäämme varten on suurempi suunnitelma, jota tarvitsemme.
3 VIIMEISTÄ KYSYMYSTÄ
Lopuksi kolme kysymystä. Jos voisit astua menneisyyteen -
ja antaa itsellesi neuvon.
Mitä sanoisit Nikitalle, kun hän oli siellä pimeydessä?
Sataprosenttisesti sanoisin, että älä koskaan hautaa tunteitasi.
Älä piilota niitä.
Monet asioista, jotka olen haudannut -
ovat hypänneet esiin myöhemmin. Olen haudannut tunteita elävinä.
On äärimmäisen tärkeää olla rehellinen ja avoin.
Ole oikeitten ihmisten seurassa.
Jos ei ole isää niin voi löytää isän Jumalassa. - Täsmälleen.
Entä ympärillä ovat ihmiset?
Jos on sellaisia, joilla on samankaltainen poika kuin sinä olit, -
minkä neuvon antaisit heille?
Miten heidän pitäisi toimia ja mitä tehdä?
Kärsivällisyys ja rakkaus. Ei syytöksiä. Ole uskollinen, rukoile.
Juttelin assistenttini kanssa joitakin vuosia myöhemmin.
Hän sanoi, että oli päiviä, jolloin hän taisteli, -
taisteli ettei vihastuisi.
Mutta Jumala auttoi ja antoi hänelle tarpeeksi kärsivällisyyttä ja rakkautta.
Kaikkea, mitä hän tarvitsi. Jos olet isä, äiti, ystävä tai -
joku joka välittää; Kärsivällisyyttä, rakkautta.
Aikaa saattaa kulua kuukausi, vuosi, viisi tai kymmenen vuotta, -
mutta älä luovuta.
Jos tämän ohjelman katsojissa on joku, -
joka samaistuu tilanteeseesi. Mitä tahtoisit hänelle sanoa?
Älä luovuta.
On Jumala, joka arvostaa, rakastaa ja välittää sinusta.
Elämässäni on ollut hetkiä, jolloin olen halunnut luovuttaa, -
en ole jaksanut, mutta Jumala on ollut aina uskollinen kaikissa vaiheissa.
Paras neuvoni on: Älä luovuta ja anna elämäsi Jumalalle.
Jos tunnet, että olen puhunut sinulle, elämääsi, -
tee kuten minä. Voit rukoilla kotona tai nyt perässäni.
Kyse ei ole siitä mitä sanot, vaan kyse on sydämestäsi.
Jumala tuntee sydämesi ja missä olet juuri nyt.
Voit rukoilla näin: -
"Herra, uskon, että olet kuollut ristillä puolestani.
Uskon, että nousit kolmantena päivänä minun takia.
Olet antanut elämäsi minun tähteni.
Tahdon uskoa sinuun ja seurata sinua.
Tule elämääni ja Herrakseni. Jeesuksen nimessä.
Kun rukoilet tämän rukouksen, elämässäsi alkaa jotain uutta.
On tärkeää oppia tuntemaan Jumala.
Jos sinulla ei ole Raamattua, haluan antaa (ruotsinkielinen) sen sinulle.
Mene osoitteeseen: HIMLENTV7.SE/JESUS
Ensi viikolla tapaamme taas uuden jännittävän vieraan. Hei!
SOITA: 0600 10070 (10,01 e + pvm) TILI NO: FI40 1112 3000 3427 89
VIITE: 8507 TUEN SAAJA: RISTIN TUKI RY
Suomennos: Kirsti Eastwood