Olen teel ühe tõelise autofänni juurde,
kelle nimi on Erik Stigsson.
Tema auto on täiesti üle mõistuse!
Tema pöördumise lugu on samuti väga huvitav.
Kohe saame näha!
Tere, Erik! Kuidas käsi käib? - Ilusti.
See on ju täitsa rahuldav. - Otsast lõpuni enda kujundatud.
Madaldatud kerega Mercury.
See on 1949. aasta masin.
Madaldatud kere on muidugi peamine.
Eestpoolt on madaldatud 10 ja tagantpoolt 13 sentimeetrit -
et katus oleks voolujooneline.
Tavaliselt on aknad püstises asendis, aga need on kaldus.
Autole sai pandud 1954. aasta tagaaken,
et näeks ka taha ja et anda sellele fastback'i ilme.
Klassikalise sinise tulukesega tagatuled olen jätnud samaks.
Rootsis leidub selliseid? - Nii ja naa.
Putitamine ei ole piirdunud ainult kerega.
Automootori asemel on sellel nüüd paadimootor
ja lisaks neljakäiguline automaatkast.
See lausa kutsub sisse istuma!
Aga kuidas saab ukse lahti?
See on üsna tüüpiline, et sellistel autodel pole ukselinke.
Ukse avamiseks on mitu võimalust.
Ma kas vajutan nupule, mille peale see lahti hüppab,
või kui olen laisk, teen ukse seestpoolt lahti.
See on Mercury armatuurlaud, 1950. aasta oma.
Siin on näha Cadillaci roolisammas ja modernne rooliratas.
Esiiste on samuti Cadillacist.
Tagaiste kuulus varem Pontiacile.
Ühesõnaga erinevate autode segu.
Siis oli moes kasutada kroomnuppe.
Erik, kas hüppame esiistmele ja teeme väikese tiiru?
Rool on sinu!
Selles saatesarjas võtame ette sõidu mööda inimeste eluteid.
Teeme külalistega mõne põneva autoga väikese tiiru,
otsime tee pealt elu pöördepunkte
ja edasiviivat jõudu, mis ei lase alla anda.
Minu nimi on Per Åkvist ja te vaatate saadet "Esiistmel".
Anname gaasi!
ESIISTMEL
Äge! Vaatame, kuidas ta liigub.
Võtab hooga kohalt! - Ega ta mõni vana hobune pole.
Sellega kulgetakse, mitte ei sõideta rallit.
Kulgeb tõesti!
Kas sulle on alati autod meeldinud?
Jah. Sain 11aastaselt vanaisalt vana Husqvarna mootorratta.
Elasin maal, kus sellega oli hea sõita.
Mina olen Erik Stigsson. Olen 64aastane.
40 aastat olen pildistanud autosid ja mootorrattaid,
teinud hulga artikleid autoajakirjadele.
Minu puhul on huvitav see,
et pärast 14.-15. eluaastat
sattusin kirikusse ainult matustele või pulma.
Kuni kohtusin Jeesusega.
Mul ei olnud mingisugust igatsust Jumala järele.
Ma kasvasin küll kristlikus kodus,
aga nagu paljud teised, ei näinud ma Jumala väge.
Olin kuulnud õpetust, milles ei olnud väge.
Mõtlesin, et järelikult pole see minu jaoks.
Järgmisena juhtus see,
et hakkasin mõtlema rohkem elu mõtte üle.
Mul oli juba kõik olemas: autod, tüdruk, teenisin piisavalt raha.
See kõik oli juba käes.
Tundsin, et elul peab olema suurem eesmärk.
See viis mu mõtted Jumala peale.
Minu jaoks oli ilmselge, et puudu on Jumal.
Paljud, kes sama tunnevad, otsivad lahendust kas uuest abikaasast,
uuest kaatrist, suuremast majast või uuest ametist.
Proovitakse täita tühjust.
Me oleme loodud olema koos Jumalaga,
teame seda või ei.
Jumal tõmbas mind.
Ma teadsin, et tahan Teda, et tahan kohtuda Jumalaga.
Ma juba uskusin, et Jumal on olemas,
aga tahtsin Teda kuidagi lähemalt tunda.
Otsingud kestsid kaks aastat, kuni tundsin end valmis olevat.
Oma tüdrukut kohtlesin meie suhte alguses väga pahasti.
Tema oli kõrvuni armunud, mina aga...
Olime lõpuks nii pikalt koos olnud, et tahtsin ta maha jätta.
Ta jõudis minust ette, sest ta oli meie suhtest väsinud.
See oli osake tähtsate sündmuste jadast. - Ah nii.
Siis tuli üks tema sõbranna usule.
Helistasin talle ja ütlesin:
"Kuulsin, et oled usklik. Võin läbi tulla?"
"Tule, aga järgmisel nädalavahetusel."
See oli päris julge temast. Nädalaga võib kõike juhtuda.
Istusime maha ja ajasime juttu.
Seal samas lugesin tema järel päästepalve.
Tunnistasin Jeesust kui oma Issandat ja elu valitsejat.
Sain silmapilkselt päästetud.
See oli tugev ja tunneterohke kogemus.
Tunded ei ole aga peamised.
Olen näinud, kuidas inimesed saavad teenistusel sügavalt puudutatud,
aga nad ei muutu.
Nad elavad samamoodi edasi või hoopis lahkuvad Jumala juurest.
On ka neid, kes loevad teenistusel päästepalve puutuimalt.
Neist saavad tihti kõige tulisemad kristlased.
Tunded ei ole esmatähtsad,
kuigi minu päästmine oli väga emotsionaalne.
Ilmselt nägi Jumal, et mul on seda tarvis.
Ma ei ole päästmishetkest alates lakanud Jeesust järgimast.
Ma ei ole pärast seda tahtnud enam kordagi ringi ekselda.
Sellest päevast alates, kui Jeesus mind vastu võttis,
oleme olnud kokku liidetud.
Kust sai alguse sinu igatsus Jumala järele?
Vastus on väga lihtne:
Piibel ütleb, et meie ei otsi Jumalat, vaid Tema otsib meid.
Mina olen selle elav näide.
On neid, kes arvavad, et enne usule tulekut peab põhjas ära käima.
"Sellel narkomaanil oli tõesti Jumalat vaja."
See pole tõsi. Kõik inimesed vajavad pattudest puhastamist.
Mul ei tekkinud seda lõikavat patutunnetust, mis paljudel.
Esmalt sain tunda Jumala armastust ja seejärel hakkas Ta kõnelema.
Ta ütles: "Minu riigis käivad asjad nii." - Sammhaaval. - Jah.
Jumala puhul on hea, et Ta ei anna kõike korraga.
Ta teab, mis järjekorras mida anda.
See oli minu muutumise aeg.
Möödas on üle 30 aasta ja see on endiselt elav.
Auto- ja motomaailm on üpriski karm koht.
Ma juba teadsin, kuidas teised minu usule reageerivad.
See ei heidutanud mind.
Kui oled leidnud õige asja, ei ole teiste arvamus tähtis.
Jah, see tekitas veidike kära,
aga ma mõistsin, et usk ei ole lihtsalt hetkeemotsioon või tuju,
vaid see on midagi ehtsat.
Kristlase elus ei lähe alati kõik nagu õlitatult.
Sind pannakse proovile, aga sul on, millele toetuda.
Kõige parem on selle elu juures rahu, mida mul varem ei olnud.
Pealtnäha elasin mitmeski mõttes mõnusat ja pöörast elu,
aga mul ei olnud rahu.
Ma ei teadnud, et rahu on see, millest puudust tunnen.
Miski ei ole võrreldav sisemise rahuga.
Seda ei saa kõrvutada raha ega igasuguste vidinatega.
Mul on palju kraami, aga rahu kõrval on see tühine.
LÕPUKÜSIMUSED
Kui sul oleks võimalik rännata ajas tagasi ja anda noorele Erikule nõu,
siis kuidas see kõlaks?
Kuna ma tean nüüd, mis on kõige olulisem,
võiksin ju soovitada endal minna piiblikooli,
aga ilmselt poleks see olnud õige aeg.
Üldiselt ütleksin noortele,
et nad julgeksid unistada suurelt
ja nakataks ka teisi tulevikku uskuma.
Mina näen seda nii, et Jumalal on meie jaoks helge tulevik.
Ta on tulevikujumal. - Jah.
Elu ei ole alati kerge, tuleb ka raskeid mõõnaaegu.
Kui keegi oleks andnud sulle su pööraseimatel aegadel nõu,
mida sa oleks kuulda võtnud, siis mis see oleks olnud?
Ma ei nimetaks seda nõuandeks,
aga kui oleksin näinud Jumala väge,
oleksin tulnud Tema juurde varem.
Nägin vaid religioosseid kombetalitusi.
Ma uskusin, et Jumal on olemas,
aga kui ma oleks näinud Teda tegutsemas,
oleksin end Temale avanud.
Kui mõni meie vaatajatest tunneb end sinu loos ära ja ütleb:
"Ma olen ju samasugune",
siis milline oleks sinu nõu temale?
Annan seda sama nõu, mida ise järgisin:
ma vastasin, kui Jumal mind kutsus.
Nagu enne mainisin, ütleb Piibel selgelt,
et meie ei otsi Jumalat, Tema otsib meid.
Kui Jumal kutsub sind - ja Ta kutsub kõiki -,
siis kuula Tema häält ja ava end.
Ole näljane Jeesusega kohtuma.
Jeesus on inimeseks saanud Jumal.
Ta on ainus tee ja Tema lepitab inimese Jumalaga.
On palju teid, kuid Jumala tee on üks -
Tema poeg Jeesus Kristus.
Kui Jumal kutsub, kuula ja kuuletu.
Täpselt. - No vot!
Mõni meie vaatajatest ei pruugi veel Jeesust tunda.
Kuidas Teda tunda?
Ütle nõnda: "Jeesus, ma näen,
et mul on vaja Sinu verd, mis mind puhastaks."
Jumalaga kooskõlas olla ei tähenda kõigest aru saada.
See tähendab toimida Tema sõnade järgi.
Kui Ta ütleb "Hüüa appi Jeesust" või "Usu Tema lunastusse",
siis peaks sinu vastus olema: "Ma usun Tema lunastusse.
Sinu Sõna ütleb, et Jeesuse surma ja ülestõusmisega
oled Sa rajanud tee enda juurde.
Ma võtan Su vastu ja luban elada oma elu ühes Sinuga.
Juhata mind õige elu juurde.
Jeesuse nimel. Aamen."
Selle lihtsa palvega saab sinu elus alguse sootuks uus peatükk.
Nüüd on aeg õppida Jumalat lähemalt tundma.
Kui sul ei ole veel Piiblit,
siis külasta aadressi himlentv7.se/jesus.
Järgmine nädal sõidame juba uue külalise seltsis.
Nägemist!
Tõlge: Karin Reisko