Võtan hetke pärast peale meie tänase saate külalise,
kelle nimi on Mikael Oscarsson.
Ta on poliitik ja kristlik demokraat.
Ta elu pole olnud kuigi kerge.
Selles saatesarjas võtame ette sõidu mööda inimeste eluteid.
Teeme külalistega mõne põneva autoga väikese tiiru,
otsime tee pealt elu pöördepunkte
ja edasiviivat jõudu, mis ei lase alla anda.
Minu nimi on Per Åkvist ja te vaatate saadet "Esiistmel".
Anname gaasi!
ESIISTMEL
Tere tulemast! - Aitüma!
No tere kah! - Tere sullegi!
Tere tulemast "Esiistmele"!
Meil on siin ainult üks iste. - Mulle sobib.
Milline iludus!
Mark: Ford Mudel: Falcon Ranchero
Aasta: 1965 Võimsus: 200 hj
Täismass: 2000 kg Kiirendus 0-100 km/h: 8 s
Kuidas sul tekkis huvi poliitika vastu?
See sai alguse kodunt, köögilaua tagant.
Mu isa tegeles poliitikaga.
Olen Mikael Oscarsson, parlamendi liige ja kristlik demokraat.
Mul on neli last. Elan maal Uppsala läänis Almunges.
Minu jaoks oli see iseenesestmõistetav,
et kristlus ja poliitika käivad kokku,
kuna meie peres oli kristlus aukohal.
Sealt sain edasiseks eluks hea kristliku põhja.
Kristlikud väärtused ja muu hea, millele meie riik on rajatud,
käivad minuga kaasas tänase päevani.
Tegelen inimväärikuse küsimustega.
Inimelu on väärtuslik nii elu lõpus kui ka elu alguses.
Lõime organisatsiooni Ja till Livet.
Siis kohtusin Petraga ja meist sai paar.
Ta oli naasnud misjonitöölt Rootsi ja mina kasutasin juhust.
Me abiellusime.
Tähistasime 20. pulma-aastapäeva Chicago reisiga.
See oli aastal 2016.
Kui olime tagasi Rootsis, kurtis Petra kurgu- ja kaelavalu
ning tundis, et hakkab minestama.
Haiglas midagi tõsist ei leitud.
Soovitati minna kas füsioterapeudi või perearsti juurde.
Pärast seda jäi Petra järsku ühest kõrvast kurdiks.
Kutsusime kohale kiirabi.
Samal õhtul tuli kohutav teade, et tal oli olnud raske insult.
Tegu oli sisselukustussündroomiga - ta oli nagu luku taga kinni
ega saanud enam välismaailmaga suhelda, isegi mitte neelatada.
Igas mõttes kohutav.
Petra elas veel viis kuud.
Kas see tähendab, et ta oli teadvusel,
aga ei saanud end väljendada?
Arstid rääkisid, et üles- ja allavaatamisega
saaks ta vastata jah või ei,
aga see toimis ainult kergemate küsimuste puhul.
Arstid olid ka veendunud, et ta on teadvusel kindlatel aegadel.
Seda on valus meenutada...
Ta ei saanud öelda, kui tal kuskilt valutas või ta oli kurb.
Petra olukord stabiliseerus minu 50. sünnipäeva paiku.
Me ei plaaninud tähistada, aga lõpuks pidu ikkagi toimus.
Arvasime, et Petral on parem.
Kõigest nädal hiljem, reede varahommikul, helistasin arstile.
Teatasin, et Petra on surnud. See juhtus väga järsku.
Võrdleksin seda tsunamiga, mille tuleku eel ei anta mingit hoiatust.
Nagu välk selgest taevast. Sellele ei viidanud ükski sümptom.
See mõjus mulle ja lastele väga raskelt.
Ükski laps ei peaks midagi sellist üle elama.
Sellega oli siis ja on praegugi raske leppida.
Väga ränk kogemus.
Sellele pole lihtne vastata, aga kuidas sa vastu pidasid?
Ühest vastust sellele tõesti pole.
Piltlikult öeldes istusin paadis, kus mul oli kaks valikut.
Oleksin võinud lasta aerudest lahti, vaadata taevasse
ja öelda: "Jumal, miks sa midagi ei teinud?"
või haarata aerud uuesti pihku ja paluda Jumalalt jõudu edasi sõuda.
Minu jaoks oli kõige olulisem,
et lapsed tunneksid end hoituna ega kaotaks usku tulevikku.
Mis puudutab usku, siis olen olnud usklik peaaegu terve elu.
Mul on määratul hulgal küsimusi,
millele pole siiani vastuseid leidnud.
Sellest hoolimata olen kogenud,
kuidas usk annab varju ja kaitset.
See on midagi hinnalist nii mulle kui lastele.
Olen selle eest tänulik.
Pärast säärast tsunamit mõtled, mille peale annaks uuesti ehitada.
Eluga tuleb edasi minna.
Tuleb vaadata tulevikku ja keskenduda eesseisvale.
Üksteist toetades proovisimegi seda teha.
Meile olid suureks toeks sõbrad, Petra vanemad ja paljud teised.
Hindan seda väga.
Kui Petra oli veel elus, mõtlesin,
et kui minuga juhtuks sama, siis see polekski kõige hullem.
Palju valusam oleks jääda Petrast ja lastest ilma.
Tahtsin teha Petra mälestuseks seda,
mida oleksin ise soovinud.
Tahtsin teha kõik, mis on minu võimuses,
paluda Jumalalt jõudu liikuda edasi
ja ehitada sellele vundamendile,
mille olime koos Petraga lastele rajanud.
Jumalasse uskumine ei käi nii,
et sisestad raha automaati ja välja tuleb valmistoode.
Usk Jumalasse tähendab saada Temalt jõudu ja jaksu,
et jääda pimedatel aegadel püsima.
Sain seda ise kogeda.
Kas pimedus pole mitte aastatega taandunud?
On. - Kas tunneli lõpus on näha ka valgust?
Isegi kui on olnud väga raske,
olen terve aja proovinud märgata positiivset külge
ja minna koos lastega edasi.
Aga ma saan aru, kuhu sa triivid.
Ja siis...
Peaaegu poolteist aastat olen lähemalt suhelnud ühe naisega.
Tema nimi on Natalie.
Me abiellusime augustis.
Palju õnne, vennas! - Aitäh!
Meie pulmad olid fantastilised.
Ma olen väga tänulik ja õnnelik, ja Nataliega abielus!
LÕPUKÜSIMUSED
Sinuga oli väga huvitav. Aitäh, et jagasid oma südant.
Ma tahan, et sa mõtleksid korraks sellele ajale,
mis eelnes Petra haigusele.
Sa olid siis abielus ja õnnelik.
Kui saaksid minna tagasi sellele järgnenud pimedasse aega,
siis mida olulist endale ütleksid?
Nagu filmis "Tagasi tulevikku".
Ma kohe ei oskagi sellele vastata.
Kui peaksin midagi ütlema, siis ilmselt seda,
et pea vastu ja märka lootusekiiri enda ümber.
Pea vastu. Abi tuleb.
Ära kaota usku.
Isegi kui see tundub talumatu ja kuskilt ei paista valgust,
leidub ikkagi lahendus.
Väga hea.
Mõtle sellele ajale, kui kõikusite lootuse ja lootusetuse piiril.
Teie ümber oli inimesi.
On sul mõni nõuanne või tänusõna neile,
kes on aidanud teil juhtunuga toime tulla?
Neid, kes on aidanud, on väga palju.
Mõnikord on nii,
et kui sõbra või tuttava elus on juhtunud midagi traagilist,
siis ei julgeta ühendust võtta.
Meie puhul oli vastupidi.
Minuga võeti ühendust näiteks Facebookis,
kui olin juhtunust postitanud.
Tuttavad üle maailma tundsid muret.
Ka kohalikud aitasid, kuidas said.
Nad tegid meile süüa, jagasid soojust ja armastust.
Olen selle eest ääretult tänulik.
See tähendab inimesele väga palju,
kui tal on rasketel aegadel kõrval sõbrad, kes hoolivad.
Praktiline ja vaimne abi koos. - Hindamatu abi. - Super!
Jumal hoidku selle eest,
aga võibolla kedagi tabab või on juba tabanud sama õnnetus.
Elus juhtub ju igasuguseid asju, nagu näiteks autoõnnetused.
Mida neile inimestele ütleksid?
Sellisel juhul on tähtis hoida kümne küünega usust kinni.
Usk Jumalasse ei ole mingisugune imerohi,
aga see aitab ja annab jõudu.
Jumal on meiega ka raskustes. Võime alati Tema juurde minna.
See on nii. Räägin seda omaenda kogemusest.
Jah, olen sinuga täiesti päri.
Sooviksin öelda midagi meie vaatajatele.
Võibolla sa ei tea, mida usk endast kujutab.
Usk tähendab loovutada oma elu
ja öelda: "Jumal, ma usun sinusse Jeesuse kaudu."
Jumal on loonud taeva ja maa, sinu kaasa arvatud.
Ta tunneb sind läbi ja lõhki.
Ta tahab raskustes olla su sõber ja su juhtija.
Piibli lihtne sõnum on see,
et me usuksime, et Jeesus on Jumala poeg,
ja laseksime Tal tulla oma ellu.
Siis saame igaveseks päästetud.
Ütle nii: "Jeesus, ma usun, et oled olemas. Päästa mind."
Nende lihtsate sõnadega saadki päästetud.
Selle lihtsa palvega saab sinu elus alguse sootuks uus peatükk.
Nüüd on aeg õppida Jumalat lähemalt tundma.
Kui sul ei ole veel Piiblit,
siis külasta aadressi himlentv7.se/jesus.
Järgmine nädal sõidame juba uue külalise seltsis.
Nägemist!
Tõlge: Karin Reisko