Täna istun ma Cadillac Coupe de Ville'is.
Olen teel rongijaama, et võtta peale Roland Utbult.
Ta on kristlaste seas tuntud nimi.
Muusik ja poliitik.
Mees, kes on näinud nii mõndagi.
Meie kohtumine toimub selles roosas Cadillac Coupe de Ville'is,
mis on 1960. aastast.
Mõelge vaid, 60 aastat vana!
Ja ometi on siin kõik olemas: neljakäiguline automaatkäigukast,
elektriajamiga aknad, elektriistmed...
Kõik see, mis on kohane moodsale autole.
Vägev värk!
Selles saatesarjas võtame ette sõidu mööda inimeste eluteid.
Teeme oma külalistega mõnes huvitavas autos väikese tiiru,
otsime tee pealt elu pöördepunkte
ja edasiviivat jõudu, mis ei lase alla anda.
Minu nimi on Per Åkvist ja te vaatate saadet "Esiistmel".
Anname gaasi!
ESIISTMEL
See on Cadillac Coupe de Ville, 1960. aasta mudel.
Ohhoo! Peaaegu sama vana kui mina.
Mark: Cadillac Mudel: Coupe de Ville
Aasta: 1960 Võimsus: 325 hj
Täismass: 2750 kg Kiirendus 0-100 km/h: 9 s
Mis siit tuleb ka?
Jerry Lee Lewis. - Minu vaieldamatu lemmik.
Mul läheb neid klaverihelisid kuuldes seest soojaks.
Jerry oli minu suur iidol.
Tema eeskujul istusingi klaveri taha.
Õppisin tema järgi mängima bugi-vugit.
Mulle meeldib see siiani.
Olen kaluripoiss Öckerö saarelt. Seal veetsin oma lapsepõlve.
Mul on õpetaja haridus, kuid olen ka muusik ja laulukirjutaja.
Õpetajaametit pidasin aastaid, muusikaga tegelesin selle kõrvalt.
Praegu tegutsen parlamendis, kuulun Kristlike Demokraatide ridadesse.
Ütleksin, et muusika on inspireeriv ja poliitika transpireeriv.
Olen 69aastane. Mul on kaks poega, kes on ka muusikud.
Muusikaga tegelevad ka nende abikaasad ja lapsed.
Nagu näha, on meie pere väga musikaalne.
Enne oma usuelu algust viljelesin palju sellist stiili.
"Whole Lotta Shakin'", "Great Balls of Fire" jne.
Kuulsin, et William Booth, Päästearmee rajaja,
oli ilmalikele lauludele kirjutanud kristlikud sõnad.
Laulust "Champagne Charlie" sai "Bless His Name He Sets Me Free".
Tahtsin kirjutada uued sõnad laulule "Whole Lotta Shakin'".
Sellest sai "Jesus, Jesus, I'm in Love With You".
See on minu albumil ja kõlanud ka saates "Minns du sången".
Tõmbab kaasa! - Jeesus, olen sinusse armunud...
Muusika on mul geenides.
Ema oli väga musikaalne, isa vähem. Peamiselt on see tulnud ema poolt.
Mu õde mängib klaverit. Ta on tublilt oma annet arendanud.
Ta käis isegi Göteborgis klaveritunnis.
Minu suhe muusikaga algas varakult.
Tegelikult on muusikalembene terve mu suguvõsa, eriti aga nõod.
Kirikus sai lauldud kaksikvennaga pühapäevakooli lõpetamisel.
Edasi läks nii, et üks vendadest tuli koju Lewise plaadiga.
Minu jaoks täiesti uued helid.
Proovisin mängida bugi-vugit samamoodi nagu tema.
See on siiani tugevalt südame küljes.
Siis hakkasin kirjutama lugusid.
Muu poolest olin nagu iga teine.
Sõitsin mopeediga ja tegin seda, mida noored ikka.
Suurem muutus tuli mu ellu 18aastaselt, kui sain kristlaseks.
Ütleksin, et see oli minu elu esimene tähtsündmus.
Muusikuelu viis mind Rootsist edasi Norra ja mujale Põhjamaadesse.
1975. aastal tehti minuga plaadileping.
Esikalbumiga sain tuule tiibadesse ja mu looming leidis tee paljudeni.
Ilmselt seda tollal kuulsingi. - Täitsa võimalik.
"Jag kan ej tvivla" on laul, mida pean oma loomingust kõige paremaks.
Natuke kurb mõelda, et 300 laulust on kõige parem just see esimene.
Tõepoolest!
Mõnikord vaatan elule tagasi ja mõtlen,
millised on olnud suuremad verstapostid.
Kui nüüd mõtlema hakata,
siis sai kõik alguse minu usuletulekuga 18aastaselt.
Olin ekselnud ringi ilma Jumalata umbes kolm aastat.
Kirik tähendas minu jaoks palju reegleid.
Tahtsin maitsta ka teistsugust elu.
Üks sõber märkis, et kõik lõbusad asjad on patt.
Eks see oligi aeg, kui tekkis huvi selliste asjade vastu.
Jõudsin lõpuks ikkagi arusaamisele, et see pole päris see, mida otsin.
Neid on vist palju, kes tunnevad, et käske-keelde on kirikus liialt.
Jah. Inimene otsib vabadust.
Ta tahab ise otsustada oma elu üle, teha teoks oma unistusi jne.
Kui keegi tuleb ütlema, et pühapäeval ei tohi palli taguda,
et ei tohi seda ega toda...
Tahtsin selle nii-öelda maailmaliku elu ära proovida,
viia ellu oma unistused ja plaanid.
Nägin aga seda,
et see elu ei vastanud mitte kuidagi minu ettekujutusele.
See ei andnud mulle seda vabadust, mida otsisin.
See ei viinud mind mu unistustele lähemale.
Otsustasin minna tagasi kiriku. Sinna samasse, kus käisin.
Läksin ja põlvitasin altari ees.
Seal oli kombeks seda aeg-ajalt teha.
Sel hetkel otsustasingi lõplikult Jumala kasuks.
18aastasele omaselt arvasin, et nüüdsest hõljun pilvedes.
Seda ei juhtunud, ma ei tundnud midagi.
Ometi teadsin üht: olin andnud oma elu Jumalale.
Paar nädalat hiljem mõtlesin, et kiidan Jeesust selle eest,
et Ta on mind päästnud.
Siis juhtus midagi.
Sain täis sellist rõõmu, millist polnud kunagi varem tundnud.
See on püsinud tänaseni. Eks elu ole...
Ei tahaks jälle vanust rõhutada, aga kui mitu aastat tagasi?
50 aastat. - Tõesti? - Jah.
Nii et rõõm ja armastus Jumala vastu on sind saatnud läbi elu? - Jah.
Kui oled elanud maailmas nii kaua, siis tead, et elu pole meelakkumine.
Ei ole tõesti. Selle aja jooksul olen näinud ühte ja teist.
Sellest kujuneb elukogemus.
Sain tunda rasket leina, kui mu esimene naine meie seast lahkus.
Keset kurbust ja hingevalu valitses aga tänulikkus selle eest,
et sain 42 aastat jagada oma elu ühe suurepärase inimesega.
LÕPUKÜSIMUSED
Olin oma poja Carliga kaks aastat tagasi Nashville'is.
Salvestasime kohalike muusikutega kümme laulu.
Järgmised kaks aastat töötasin sõnade kallal.
Album ilmus sel suvel pealkirjaga "Längs vägen".
"Mööda teed" - see läheb hästi kokku tänase päevaga.
Tõepoolest!
Kui saaksid minna tagasi sellesse aega, kui olid 15-16aastane -
enne kui Jumalale selja pöörasid -
siis millist nõu endale annaksid?
Mida sa ütleksid?
Ära kaldu kursist kõrvale.
Ära unusta seda, mida õppisid oma pühapäevakooli õpetajalt.
Võiks isegi öelda, et tema rajas mu elu vundamendi.
Teine küsimus.
Mida oleks sul öelda neile,
kes nagu sinagi lähevad oma teed, aga tulevad Jumala juurde tagasi.
Kuidas nad peaks toimima?
Nad peaksid tegema kõik endast sõltuva, et kaasata teisi inimesi.
Eriti veel nooremaid,
kes kipuvad olema ebakindlad ega tea, millist teed valida.
Inimesele on oluline tunda, et ta kuulub kuhugi ja on omaks võetud.
Inimlikumast vaatevinklist on see ju lausa elu mõte -
kuuluda kuhugi ja täita mingit ülesannet.
Viimase küsimuse juurde.
Kuskil võib olla veel mõni Roland,
kes on kasvanud kristlikus peres, ja võimalik, et kogenud Jumalatki,
aga pole tagasi pöördunud. Mida talle öelda?
Ma julgustaksin teda lihtsalt Jeesusega rääkima.
Ta on siinsamas.
Kui oled Teda juba korra tundnud, siis on lihtne suhet taastada.
Ta kuuleb. - Jah, kuuleb.
Meie vaatajate seas võib olla neid, kes ei tea Jumalast midagi,
kes ei ole Temaga kunagi rääkinud.
Kuidas astuda see esimene samm?
Kui sa tõesti tahad seda teha, siis tuleb Ta sulle kindlasti vastu.
Ole julge ja palveta Jeesuse Kristuse poole.
Palvetame koos.
Jeesus, tule meie sekka.
Palun näita meile,
et Sa oled tõesti see, kes Sa ütled end olevat:
tee ja tõde ja elu.
Sa aitad meid, et me ei peaks kandma oma koormaid üksi.
Palun igaühe eest, kes praegu palvetab ja tahab luua Sinuga sidet.
Sulle ei jää miski märkamata. Sa oled halastaja Jumal, hea sõber.
Palume Jeesuse nimel, aamen.
Selle lihtsa palvega saab sinu elus alguse sootuks uus peatükk.
Nüüd on aeg õppida Jumalat lähemalt tundma.
Kui sul ei ole veel Piiblit,
siis külasta aadressi himlentv7.se/jesus.
Järgmine nädal sõidame juba uue külalise seltsis.
Nägemist!
Tõlge: Karin Reisko