Võtan peale ühe naise, kelle nimi on Therese Basourus Ivarsson.
Ta tuli Rootsi 16aastaselt
ja haigestus hulgiskleroosi.
Tänu eestpalvele sai ta terveks.
Selles saatesarjas võtame ette sõidu mööda inimeste eluteid.
Teeme oma külalistega mõnes huvitavas autos väikese tiiru,
otsime tee pealt elu pöördepunkte
ja edasiviivat jõudu, mis ei lase alla anda.
Minu nimi on Per Åkvist ja te vaatate saadet "Esiistmel".
Anname gaasi!
ESIISTMEL
Mark: Jaguar Mudel: X-Type 3.0 V6
Aasta: 2003 Võimsus: 230 hj
Täismass: 2160 kg Kiirendus 0-100 km/h: 6 s
Tere!
Tere tulemast "Esiistmele"! - Suur tänu!
Sa oled pärit Lähis-Idast? - Just nii.
Ja sündisid Iisraelis? - Jah. Täpsemalt Jeruusalemmas.
Elasin seal 16. eluaastani.
Milline oli sealne elu?
Sellises vanuses on inimene ju üsna mõjutatav.
Elu tahab vajutada oma pitseri. - Ka nii võib öelda.
Siis oli Iisraelis kultuur väga tähtsal kohal.
Enamasti olime koduseinte vahel.
Järgisime oma vanemate ettekirjutusi.
Ausalt öeldes oli Rootsi tulek minu jaoks väga suur asi.
Kas said kultuurišoki?
Jah, aga hea kultuurišoki, sest siin oli vabadus.
Kas olen õigesti aru saanud, et su vanemad olid õigeusklikud?
Just nii.
Mina olen Therese. Töötan palgaarvestajana.
Mul on kaks tütart, vanem on 21- ja noorem 19aastane.
Nad elavad minu juures.
Olen olnud üksikvanem juba kümme aastat.
Ei ole olnud lihtne kahe lapsega üksi toime tulla.
See viib paratamatult mõtted hetkele,
kui haigestusin hulgiskleroosi.
See hakkas mu keha ründama ja mul tekkisid valud.
Diagnoosi kuulda oli väga raske.
Haigus halvas esimesena mu silma, mis jäi täiesti pimedaks.
See oli esimene sümptom. - Täiesti pimedaks? - Täiesti.
Läksin Huddinge haiglasse neuroloogi juurde.
Seal tehti mõned analüüsid.
Selleks ajaks oli juba selge, et mul on nägemisnärvi põletik.
Seda küll uuriti, aga midagi täpsemat ei saadudki teada.
Käisin uuringutel tervelt aasta aega.
Ma ei saanud teha asju, mida teevad tavalised inimesed.
Ma ei saanud näiteks oma lapsi sülle võtta,
sest lihased ei talunud koormust.
Ma ei saanud nendega eriti mängida, sest mu keha oli väga tundlik.
Kui nad minust kinni haarasid, hakkas terve keha surisema.
See meenutas nõelatorkeid.
Kui istusin, siis oli kõik hästi,
aga kui tõusin püsti, võisin tasakaalu kaotada.
Mu jalad olid pehmed nagu makaronid, suutsin vaevu seista.
Pidin toetuma seinale või inimestele, et üldse kuhugi liikuda.
Minu isa oli nördinud,
et pärast aastast uurimist ja puurimist ei olnud midagi leitud.
Isa oli tagasi Iisraelis?
Jordaanias. Ta kolis sinna tagasi oma abikaasaga.
Ma sõitsin tema juurde.
Ta palus mul võtta kaasa oma haiguslugu, mida ka tegin.
Meil oli kohtumine ühe arsti juures kodus.
Kui seal istumast püsti tõusin, tabas mind nõrkusehoog.
Kui arst seda nägi, ütles ta mu isale: "Tean täpselt, mis tal on.
Tal on haigus nimega hulgiskleroos.
Olen selles üsna kindel, kuigi ma ei anna oma pead."
Tollal oli tegu üsna tundmatu haigusega, mis esines vähestel.
Kui sellest kuulsin, mõtlesin, et nüüd on mu elu läbi.
Ma ei saa kunagi terveks.
Need olid arstide sõnad, sest haigusele polnud ravi.
Ma olin täiesti murtud. Rusutud.
Ma ei teadnud enam, kuidas eluga edasi minna.
Mu eluisu oli kadunud.
Tundus, nagu terve maailm oleks järsku minu vastu.
Kuna olin õpilane, siis mul polnud isegi tööd. Elasin peost suhu.
Mul ei olnud peret, mul ei olnud lähedastest kellegi poole pöörduda.
Ma olin üksi oma lastega.
Laste ristiema on usklik, ta oli usklik juba siis.
Ta võttis minuga ühendust, sest ta oli näinud unes, et vajan abi.
Üks hetk!
Ühesõnaga ta nägi unes seda,
et sa vajad abi. - Just. Ja et ta võtaks ühendust.
Olin muidugi rõõmus, sest me polnud ammu rääkinud.
Vestlesime veidi ja ta helistas ka edaspidi.
Üks hetk hakkas ta rääkima Jumalast.
Kuulasin küll, aga see ei pakkunud mulle huvi.
Ühel päeval olin kuidagi eriti rusuvas meeleolus.
Ta helistas mulle. Mingi hääl minus ütles, et ma võtaks vastu.
Vestluse käigus ütles ta nii:
"Tunnen, et sul on väga kehv olla. Tahaksin sind kuidagi aidata.
Kas oleksid nõus rääkima mu mehega?"
Me ei saanud hästi läbi. Oleksin parem rääkinud kellegi teisega.
Ta naine tahtis, et ta räägiks mulle Jeesusest.
Istusime minu köögis ja ajasime juttu.
Enne lahkumist palvetas ta minu eest ja ütles:
"Enne magamaminekut ütle Jeesusele, et Ta tuleks sinu südamesse elama."
Lubasin seda teha ja tegin ka.
Hakkasin asjadest aru saama, lugema Piiblit. Üsna pea mind ka ristiti.
Enne vee alla kastmist ütles mu pastor nii:
"Kui oled vee all, mõtle Jeesuse surmale.
Tema kandis su haiguse ristil.
See on maetud koos Temaga.
Veest välja tuled sa tervena, sest sa tõused koos Jeesuse Kristusega."
Nii ma tegingi.
Kui tulin pinnale, ütlesin endale: "Ma olen terve!"
Tervenemine oli sul südames juba siis?
Jah. Teadsin kindlalt, et Jeesus on kandnud minu haiguse ristil.
Mul oli vaja järsku midagi kirja panna.
Haarasin pastaka ja märkasin, et see ei kukugi käest.
"Tohoh, ma suudan pastakat hoida."
Varem poleks ma saanud seda teha. Haare oli liiga nõrk.
See oli kindel märk? - Kindel märk, et midagi on teisiti.
See ajendas mind minema haiglasse röntgenuuringule.
Teadsin terve see aeg, et Jeesus on mu tervendanud.
Olin selles täiesti kindel, sest mu tervis oli taastunud,
aga tahtsin näha seda ka paberitel ja kuulda seda arstide suust.
Kas haigus ründas sind ka siis, kui sinu tervise eest palvetati?
Uuel viisil küll mitte.
Haigus oli endiselt olemas, aga see polnud enam nii äge.
Tundsin end paremini. - Pikkamööda? - Jah.
Radioloogiaosakonnast tulnud vastus lõi arstid tummaks.
Mind muidugi mitte, sest ma teadsin juba vastust.
Ajus oli küll kohti, mis ei olnud aktiivsed,
aga hulgiskleroosist ega selle ravist ei rääkinud arst sõnagi.
Leiti siiski nihkunud disk viienda ja kuuenda selgroolüli vahel.
Ma lihtsalt tänasin Jeesust. Tänasin südamest.
"Me ei tea, kuidas see võimalik on. Tegeleme senikaua teie diskiga."
Ütlesin: "Minupoolest tegelege millega iganes."
Haigus oli kadunud. - Täielikult.
LÕPUKÜSIMUSED
Oleme jõudnud lõpusirgele, kus küsin sinult kolm küsimust.
Kui saaksid minna ajas tagasi, siis mida sa ütleksid naisele,
kes kannatab lootusetult valude käes?
Pead silmas mind? - Jah.
Paneb mõtlema.
Therese, ära anna alla.
Olin allaandmise veerel.
Olin sellele väga lähedal.
Ütleme, et keegi on haige.
Mida ütleksid inimestele, kes on selle tunnistajaks?
Ärge kohelge teda nagu puudega inimest
või kedagi, kes ei saa ühe või teise asjaga hakkama.
Laske tal ise proovida. - Omal viisil. - Just.
Ja kui ei saa hakkama, võib ju paluda abi. - Täpselt nii.
Võibolla on mõni meie vaatajatest praegu haige,
samasuguses olukorras, nagu olid sina.
Mida oleks sul julgustuseks öelda?
Ütleksin seda,
et ilma Jeesuseta poleks ma siin.
Pöördu Jumala ja Tema Sõna poole.
Pöördu Jeesuse poole, Tema Sõna on tõde.
Tema Sõna on see, mis on teinud mind terveks hulgiskleroosist.
Kui sa ei tunne veel Jeesust, aga tahaksid,
siis korda minu järel.
Päästepäev on tulnud.
Kõigest lühike palve:
"Jeesus, ma tänan Sind. Sina oled Jumala Poeg.
Ma tänan Sind, et Sa tuled minu südamesse.
Ma palun, et Sa võtaksid juhtimise üle.
Andesta mulle kõik minu patud.
Tule mu ellu ja tee mind terveks.
Usun, et Sina, Jeesus, oled Jumala poeg.
Sa oled surnud ristil minu eest.
Tahan võtta Sinu vastu ja õppida Sind tundma.
Tahan käia kogu oma elu koos Sinuga."
Selle lihtsa palvega saab sinu elus alguse sootuks uus peatükk.
Nüüd on aeg õppida Jumalat lähemalt tundma.
Kui sul ei ole veel Piiblit,
siis külasta aadressi himlentv7.se/jesus.
Järgmine nädal sõidame juba uue külalise seltsis.
Nägemist!
Tõlge: Karin Reisko