DE GODA, DE ONDA OCH DE HELIGA
Jag återvänder inte till gårdagen
Jag återvänder inte till gårdagen, jag ser bara mot morgondagen
Jag vill glömma gårdagens misstag
Jag återvänder inte, det vet jag, min hjälp är hos Jesus
Han är med på min resa
Tack till Gud, min trofasta hjälpare
Jag vill alltid vandra i Hans vilja
Jesus säger i Johannesevangeliet: -
"Ni har inte utvalt mig, utan jag har utvalt er."
Jag valde inte. Jag visste inget om Gud.
Han utvalde mig.
Han bestämde att jag skulle gå ut och bära frukt.
Att frukten skulle bestå. "Vad än ni ber om av Fadern i mitt namn -
så att er glädje skulle vara fullkomlig".
Det är en glädje att be och få bönesvar.
En levande tro, inte död religion.
En levande tro på den levande Jesus Kristus.
Det här erbjuder jag alla.
Så talar den som har fått uppleva Jesu kärlek.
Han är Jouko Heikkinen, kallad "Kemin Jokke" (Jokke från Kemi).
Står du inför nådastolen eller en evig förtappelse?
Du avgör. Då hjälper inga förklaringar.
"Jag hörde då bröderna sjöng."
"Man predikade ordet men jag trodde det inte."
Jouko Heikkinen, "Kemin Jokke", föddes i Kemi.
Vid Kemi älv, Europas största lax- älv, under kriget år 1943.
Då Jokke var drygt ett år gammal sårades hans far i kriget.
Han dog av skadorna.
Pojken blev utan far.
Mamma gifte sig med en man från Savolax.
Vi var två barn, min äldre bror och jag.
Vi fick fyra halvsyskon.
Det var fattigt i Finland efter krigen.
Kriget hade härjat landet.
Vi växte upp i detta.
Vi fick lära oss livets grunder.
Det var annorlunda än i dag.
Människorna var mer beroende av varandra.
Man hjälpte sina grannar.
Varje barn längtar efter en far.
Också andra barn blev föräldralösa under kriget.
Min äldre bror blev som en surrogatfar för mig.
Jag var mycket tillsammans med grannarnas drängar.
Jag sökte tryggheten hos en far.
Det längtade jag efter.
Jag har inget minne av min egen far.
Jag har bara ett kort på honom.
I de två följande avsnitten av "De goda, de onda och de heliga" -
blir vi bekanta med "Kemin Jokkes" liv.
Hur han som kom ur Stockholms undre värld blev ett vittne för Jesus.
Varför? På grund av kärlek till dig, min vän.
Tänk det, av kärlek till dig.
Finns det någon större kärlek i världen -
än den kärlek Gud har till oss syndiga människor.
Då Joukos far dog i kriget gifte sig hans mamma med en man -
som gjorde hans och moderns liv till ett helvete.
Man borde inte tala illa om de döda, eller någon annan.
Men min barndom var helvetet på jorden.
Min styvfar behandlade - inte sina egna -
men alla andra dåligt. Hårda gräl med mamma.
Mamma hotade flera gånger ta livet av sig.
Rädslan över att förlora mamma fanns hela tiden där.
Vi måste ibland kalla in grannens far för att hjälpa.
Det är säkert också vanligt i dagens Finland.
Min styvfar använde inte alkohol.
En gång kan jag komma ihåg att han skulle ha gjort det.
Någon hade med alkohol.
Han hade kanske fått något trauma i kriget.
Många gånger hotade han till och med att döda oss.
En dag år 1959 -
hände det jag fruktade. Mamma tog sitt liv.
Hon hängde sig i ladugården.
Vi hämtade henne med styvfar. Det var en dyster dag.
Livet kollapsade. Det kändes som att jag inte klarar mig.
Jag och min bror flyttade till Kemi.
Han gick lyceet. Jag gick i yrkesskola.
Vår äldsta styvsyster följde med oss.
En dag bestämde jag mig att jag inte orkar vara där längre.
Vi var tre kompisar från Kemi.
Jag förfalskade vårdnadshavarens namn -
och fick ett pass.
Sedan rymde vi tre tillsammans till Sverige.
Tågresan till Stockholm var ett äventyr. Polisen var efter oss.
Då vi kom fram blev vi mötta av myndigheterna.
Vi kom undan med att ljuga.
En nöd för vänner och bekanta.
Då du vet att de är på väg mot en evig förtappelse.
Guds kärlek måste få verka detta i oss.
Tänk på vad Bibeln säger.
Kristi kärlek ...
Alkoholen kom in i Jokkes liv redan då han var ung.
Den gav en stunds tröst i allt det hopplösa.
Jag hade testat alkohol några gånger och visste vad den gav.
I början känns alkoholen trevlig.
Problemen försvinner. Man får glädje.
Så småningom förstör den människan.
Den tar över. Jag kände till alkoholen. Jag hade smakat.
Ute till havs fanns den lätt tillgänglig.
En tystlåten pojke från landet sökte tröst.
Också mod. Det var ganska vanligt ute till havs på den tiden.
Skeppen kunde ligga i hamn flera veckor i sträck.
Man festade mycket. Ute till havs såg man bara vatten.
Så småningom fick spriten övertag över mig.
Jag har ännu ärr i hjärtat.
Trots det ser jag mig inte tillbaka. Jag litar bara på Honom.
Han som går före mig och leder mig.
Tack till Gud, min trofasta hjälpare.
Jag vill alltid vandra i Hans vilja.
Då Jokke var 16 i början av 1960-talet bar det till sjöss.
Lumpen kom emellan. Vi seglade på Stilla havet.
Skeppet stannade där. Jag flög från San Fransisco till armén 1963.
Då jag kom ut från armén -
fortsatte det. Vissa perioder var jag i land.
Jag försökte stanna på landbacken.
Jag blev mer beroende av spriten.
Jag var en ung man och kvinnor fanns med i bilden.
Utförsbacken låg framför mig.
Jag rådde inte över mitt eget liv även om jag försökte.
Spriten tog över allt mer.
Jag hade ett kort äktenskap som var dödsdömt från start.
1964-1965.
Jag var inte hemma. Jobben kom och gick.
På grund av spriten klarade jag inte mitt jobb.
Jag stack innan jag fick sparken.
Jag märkte att jag inte hade kontroll över mitt liv.
Jag lämnade vårt gemensamma hem.
Jag for till Stockholm. Jag var en kort tid på havet före det.
Jag måste lämna också det skeppet.
Tiden som sjöman nådde sitt slut.
Jokke hamnade på röda mattan.
Vad betyder det?
Det är en snabbrättegång i skepparens salong.
Jag vaktade maskinerna.
Förste vakten berömde mig alltid.
Han sade att han inte behöver göra något, jag klarar allt.
Jag var sådan. Jag klarade saker och ting.
Jag var glad över beröm. Jag lärde mig jobba som barn.
Då vi åkte från Sverige till Medelhavet -
så söp jag inte på två veckor.
Då vi var i Famagusta på Cypern -
så började jag supa igen.
Jag kunde inte sluta.
Då vi skulle åka från Famagusta till Haifa i Israel -
så vaktade jag maskinen med maskinmästaren.
Jag gick ner till maskinen. Jag var helt i fyllan.
Han började kalla mig "Finnjävel".
Jag tappade fattningen.
Jag torkade rent maskinen med maskinmästaren.
Jag slog honom inte.
Det var som ett rött skynke för en tjur.
Han kallade mig "Finnjävel" då han tidigare hade berömt mig.
Han kom åt att fly.
Han gick till skepparen och jag kördes ut ur maskinrummet.
Nästa dag var det snabbrättegång hos skepparen.
Båtsman, telegrafisten, maskinmästaren -
styrmannen och jag.
Det var en snabbrättegång. Rapport till sjömansunionen.
Seglatsförbud för misshandel av förman.
Där tog sjömanslivet slut.
Jag fick åka med skeppet till Sverige.
Eller nej, vi åkte till Helsingfors.
Där steg jag av skeppet.
Där tog mitt arbetsförhållande slut.
Därifrån gick det bara neråt.
Jag kom för dig
Som inte har någon vän
Jag kom för dig
Jag kan förstå dig
För du är mig kär
Då sjömanslivet tog slut sade Stockholms undre värld välkommen.
Under broarna fanns det plats. Vänner, alkohol, droger -
och brottslighet.
Kärlek till nästan var som en näve mellan ögonen.
Det var rått och hårt, vapen och droger.
En vän är en vän, men du kan inte helt lita på honom.
Man kunde inte lita på varandra.
Andra lagar än de normala rådde.
Fängelsespiralen började.
Man måste göra pengar.
Det gjorde man med hjälp av brottslighet.
Vi smidde alltid planer.
Såg vi någon rik tog vi pengarna från honom.
Man åkte fast och hamnade i brottsregistret.
Jag kommer ihåg ett fall.
Jag hade druckit i flera månader.
Vi rånade en rik svensk man.
Han kom ihåg mitt ansikte hos polisen.
Vi tog hans guldklocka och annat. Han hade mycket pengar på sig.
Jag gick och åt på ett ställe ett par dagar senare.
En ung man kom och satte sig mitt emot mig.
Han frågade vad klockan var.
Han frågade på svenska förstås.
Jag sade att det fanns en klocka på väggen, inte har jag någon.
Han var civilpolis.
Han var efter mig och ville se om jag hade guldklockan.
Den hade redan omvandlats till pengar.
Jag bodde på ett hem.
Jag tänkte att jag går dit.
Jag lämnade matserveringen.
Jag tog tunnelbanan och promenerade.
Jag hade slängts ut därifrån men hade några grejer där.
Jag gick för att hämta mina grejer.
Jag var inte välkommen på hemmet.
En ung man dyker upp framför mig, en annan bakom.
De frågar om jag är den och den, och jag säger ja.
De var från kriminalpolisen.
De sade: "Nu går vi".
Jag sade att jag är på väg till bostaden.
De följde med mig. Jag fick med mig väskan.
Vi for till Kungsholmen än en gång.
Sedan till fängelset.
- Hur lång var fängelsespiralen? - Flera kortare avsnitt.
Det tog slut då jag kom till tro.
Gud bevarade mig. Jag hade kunnat få livstidsstraff.
(Kamratlägret i Koljonvirta)
Jag kom för dig
Som blev sviken av människor
Jag kom för dig
Som andra lämnade
Jag kom för dig
Som snyftar om natten
Jag kom för dig
Som är sjuk och ensam
För du är mig kär
Jag har lidit för din skull
Jag hade en tomhet på insidan.
Jag visste inget om Gud.
Under min barndom besökte vi julottan en gång, det var allt.
När mamma tog livet av sig läste jag inför konfirmationen.
Jag hade en smärta och nöd över mig själv och livet.
Mamma var min trygghet.
Hon tog hand om barnen i vårt fattiga hem.
Om någon hade kommit och talat om tro i skriftskolan -
så hade jag kanske vänt mig till Gud då.
Prästen bara sade att nu har ni fått rätt att gifta er.
År 1968 -
var jag i Mexiko. Jag berättar om det i min bok.
Jesus uppenbarade sig för mig.
Jag såg en syn på himlen.
Jag stod på däck på ett fartyg.
Jag hade hoppat i havet. Jag tänkte att jag tar livet av mig.
Havet kallade på mig: "Hoppa i".
Först hörde jag det tomma lastutrymmet ropa på mig.
Höjdskillnaden var 20 meter.
Jag valde havet.
Under vattnet upplevde jag -
att det inte var min plats. Jag började simma runt båten.
Man hade sett att jag hoppat i.
De drog mig upp på det torra.
Jag såg en syn på himlen. Jesus kämpade för mig mot satan.
Jag hämtade ett Nya testamente -
på svenska och började läsa det. Jag förstod inget.
Jag var helt nykter i ett år.
Djävulen uppenbarade sig för mig om natten.
Jag låg bakom den låsta hyttdörren.
Jag vaknade mitt i natten av att någon drog mig i håret.
Jag var borta på grund av alla kemikalier jag använt.
En man med svart cylinderhatt satt i min fotända.
Han sade att han kom för att hämta mig.
Det var hemskt. Jag rusade ut ur hytten.
Jag sprang in i en finsk matros hytt.
Jag sade att allt inte är okej.
Efter det drack jag inget på ett helt år.
Ingen hade lett mig på vägen.
Nya testamentet talade inte till mig.
Då insåg jag att både himmel och helvete måste finnas.
Jag blev rädd att han skulle komma igen.
Jag vågade inte röra spriten på ett år.
Då jag fick seglingsförbud och hamnade i den undre världen -
så började jag hela tiden träffa på troende.
Alltid var det någon troende med något traktat.
Jag fick inbjudningar till bullkyrkan.
Min situation gick upp och ner.
Ibland var jag på tvångsvård.
Ute på gatan kom alltid någon troende emot mig.
Gud förföljde mig.
Tvångsvården var hemsk.
Maria poliklinik i Stockholm har jag besökt tiotals gånger.
Jag fördes dit av polisen, med ambulans och så vidare.
Jag fick epilepsianfall rätt ofta.
Man satte något i munnen på mig så att jag inte skulle bita tungan.
Jag var en gång i ett rum i sjukhusets källarvåning.
Man klädde av mig och låste dörrarna.
Man började avgifta mig.
Det är så hemskt att man inte förstår det om man inte upplevt det.
Förståndet fördunklas, ett helvete på jorden.
Du fryser och svettas. Det är kallt och hett.
Då du sover vaknar du till ditt eget skrik.
Man avgiftas stegvis.
Det var hemskt.
Jag förflyttades mellan olika anläggningar.
Det var inte lätt att åka upp och ner så.
Också du som tittar kan vara med och understöda detta program.
Bidrag i Sverige betalas till Nordea, PlusGiro: Korsets stöd r.f. nr. 97572-2
Bidrag i Finland kan betalas till konto: Ristin tuki, 111230-342789, ref.8073
Bidrag i Sverige betalas till Nordea, PlusGiro: Korsets stöd r.f. nr. 97572-2
Bidrag i Finland kan betalas till konto: Ristin tuki, 111230-342789, ref.8073
Bidrag i Sverige betalas till Nordea, PlusGiro: Korsets stöd r.f. nr. 97572-2
I följande avsnitt berättar Kemin Jokke om hur -
Jesus förändrade alkoholisten, knarkarens och brottslingens liv -
för 33 år sedan, år 1981.
Det här är en levande tro. Inte död religion.
En levande tro på den levande Jesus Kristus.
Det här erbjuder jag alla.
Du kan inte veta -
hur tranbärskräm smakar innan du smakat.
Det är jättegott speciellt med lite vispgrädde på.
Eller laksoppa eller lappländskt hjortron.
Eller Kemi älvs lax.
Människan behöver själv få uppleva det.
Du kan inte säga vad det är att vara troende -
om du inte själv har upplevt det.
I dörröppningen är du bara i dörröppningen.
På insidan, som pånyttfödda vet vi vem Jesus är.
Religionen hjälper oss inte.
Tro på Herren Jesus så blir du frälst, säger min Bibel.
Jag återvänder inte till gårdagen
Jag ser bara på Jesus
Jag vill glömma gårdagens misstag
Jag får tacka Gud
Som leder mig
Han för mig hem
Tack till Gud, min trofasta hjälpare
Jag vill alltid vandra i Hans ledning
Tack till Gud, min trofasta hjälpare
Jag vill alltid vandra i Hans ledning
Översättning: Andreas Forsberg