PARAS ON VIELÄ EDESSÄ
ANTELIAISUUS ON TOINEN MAAILMA
Anteliaisuus on todella eri maailma.
Snl. 11:24―25 Message-käännöksen mukaan: -
"Anteliaan maailma suurenee suurenemistaan, -
saidan maailma pienenee pienenemistään."
Uskon, että tämä on totta. Saita ihminen elää pientä elämää.
Se saartaa hänet, ja hän pitää ihmisiä ja maailmaa ympärillään pieninä.
Hän pitää pienenä kaikkia, jotka ovat erilaisia tai edustavat muutosta.
Saituus kutistaa maailmaasi, kun taas anteliaisuus avartaa sitä.
Se antaa laajemman näkökulman, ja katsot maailmaa korkeammalta, -
näet kauemmas ja elät suuremmassa maailmassa. Snl. 11:24―25 -
"Se, joka siunaa, tulee siunatuksi; sitä, joka auttaa muita, autetaan."
Ajattele anteliaisuutta toisena maailmana.
Se on maa jalkojesi alla, ilma, jota hengität ja maisema, jonka näet.
Näet asiat eri tavalla. Se on kieli, jota puhut.
Anteliaisuus puhuu eri kieltä kuin mitä uutisissa tai työpaikalla -
usein kuulee. Se on erilainen tapa ajatella, nähdä asioita ja elää.
Anteliaisuus on sisäinen maailmasi ja tuo hyvinvointia ympärillesi.
Uskon, että anteliaisuus luo uusia, mahdottomia teitä -
ja uusia, yliluonnollisesti tulvivia virtoja. Anteliaan maailma -
suurenee suurenemistaan. Se on maa, jonka päällä seisot.
Jes. 32:8 "Mutta jalo jaloja miettii ja jaloudessa lujana pysyy."
Englanniksi sanotaan, että antelias suunnittelee anteliaita asioita, -
ja anteliaisuus pitää hänet pystyssä.
Anteliaisuus ei ole vain yksittäinen teko, se on elämäntapa.
Se on maa, jolla seisot ja ilma, jota hengität. Hengitämme happea.
Uskon, että anteliaisuus on kuin happea näyllesi.
Se on kuin happea Jumalan suunnitelmalle elämässämme -
ja kyvyllesi muuttaa maailmaa ympärillämme.
Anteliaisuus on näkymä, jonka näet. Snl. 22:9 -
"Hyvänsuopa saa siunauksen, sillä hän antaa leivästään vaivaiselle."
Englanniksi puhutaan ihmisestä, jolla on antelias silmä.
Se ei tarkoita suurta anteliaisuuden silmää keskellä otsaa, -
vaan sitä, että näemme kaikkialla tilaisuuksia anteliaisuuteen.
Uskon, että sama pätee näkemisen lisäksi myös kuuloomme.
Kuulemme eri tavalla ja alamme kuulla mahdollisuuksia olla antelias.
Anteliaisuus on kokonainen maailma. Se vaikuttaa kaikkeen elämässäsi.
Se on niin sisäinen kuin ulkoinenkin maailmasi ja kieli, jota puhut.
Sananlaskujen luvussa 10 puhutaan paljon kielestä, suusta ja huulista.
Jae 21 "Vanhurskaan [engl. anteliaan] huulet kaitsevat monia..."
Sanamme puhuvat ihmisille elämää. Olen usein kysynyt seurakunnalta: -
"Jos ympärilläsi olevien ihmisten hyvinvointi riippuisi sanoistasi, -
olisivatko he aliravittuja, näkisivätkö he nälkää?"
Valitettavasti on koteja, joissa ei olla anteliaita, ja se näkyy sanoissa.
Siellä ei kuulu rohkaisun, toivon eikä uuden elämän sanoja.
Niiden asukkaat nääntyvät rohkaisevien sanojen puutteesta.
Vanhurskaan tai anteliaan ihmisen huulet siis ruokkivat monia.
Uskon todella, että anteliaisuus voi luoda uusia teitä elämässäsi.
Olemme nähneet sen vaikutuksen seurakuntamme elämässä.
Se on avannut meille uusia teitä ja uusia mahdollisuuksia.
Rakastan Jumalaa, koska Hän on niin antelias ja ajattelee isosti.
Opetuslapset ajattelivat vain Jerusalemia, -
kun taas Jeesuksen suunnitelmat kantoivat maan ääriin asti.
Toivon, että anteliaat sydämemme avautuvat tällaisille ajatuksille.
Anteliaisuus ei perustu vain olosuhteisiin.
Se ei muutu olosuhteiden mukaan. Se näkyy usein Raamatussa.
Pidän makedonialaisten esimerkistä.
Paavali nostaa heidät esiin, koska he olivat anteliaita, -
vaikka heitä kohtasivat haastavat ajat ja vaikea talouskriisi.
2. Kor. 8:1―2 "Mutta me saatamme teidän tietoonne, veljet, -
mitä Jumalan armo on vaikuttanut Makedonian seurakunnissa: -
että, vaikka he olivatkin monessa ahdistuksen koetuksessa, -
niin oli heidän ilonsa heidän suuressa köyhyydessäänkin niin ylenpalttinen..."
Köyhyydellä ja ilolla ei luulisi olevan mitään tekemistä keskenään.
...niin ylenpalttinen, että he alttiisti antoivat runsaita lahjoja."
On totta, että jos joku todella on antelias, -
hän ei tunnu kadottavan syvää, sisäistä iloaan vaikeinakaan aikoina.
Ilon tunne tai iloisuus johtuvat enemmän olosuhteistamme, -
mutta ilo on jotain muuta. Antelias pysyy anteliaana vaikeinakin aikoina.
Kävin jokin aika sitten Sri Lankassa. En ole ennen käynyt sielläpäin.
Olen matkustellut lähinnä länsimaissa. Tuo matka todella avasi silmäni.
En asunut kaupunkien hienoissa hotelleissa, vaan ihmisten kotona.
Näin ihmisten syvän ilon ja anteliaisuuden köyhyyden keskellä.
Se on meille haaste, koska aina käydessäni köyhien -
ja vaikeissa oloissa elävien ihmisten luona huomaan heidän ilonsa.
Se todistaa, että arvostamamme asiat eivät oikeasti olekaan tärkeitä.
Ihmiset olivat todella anteliaita. Ne, joilla ei ollut rahaa kolehtiin, -
toivat kanoja, munia ja valmistamiaan tuotteita -
antaakseen Jumalalle kunnian.
Jos elämässämme on vaikea vaihe, saatamme ajatella, -
ettei nyt ole aika olla antelias.
Antamamme summat vaihtelevatkin, mutta anteliaan sydän ei muutu.
Hän haluaa aina antaa. Hän antaa aina uhraten omastaan.
Jos koko seurakunta tekee niin, lupaan, että saatte nähdä ihmeitä.
Anteliaisuus näkyy teoissa, mutta elämäntapa todistaa sen.
Näemme anteliaisuuden usein vain tekona, antamisena, -
mutta antaminen on anteliaisuuden osoitus, joka virtaa sydämestä, -
koska anteliaisuus on elämäntapa. Antelias katsoo tulevaisuuteen.
Hän ei katso taaksepäin siihen, mitä olemme tehneet.
Voimme toki aina kiittää Jumalaa menneisyyden todistuksista, -
mutta Paavali kirjoittaa jakeissa 2. Kor. 8:10―11 korinttilaisille: -
"Minä annan vain neuvon tässä asiassa; sillä se on hyödyksi teille, -
jotka jo viime vuonna olitte ensim- mäiset, ette ainoastaan tekemässä, -
vaan myös tahtomassa. Täyttäkää nyt siis tekonne..."
Tehdään se, mitä silloin lupasimme. Antelias ei katso taaksepäin siihen, -
mitä on joskus antanut ja tehnyt. Olet niin antelias kuin olet juuri nyt.
Rukoilen, että olemme anteliaita ja katsomme tulevaisuuteen, -
koska annamme tulevaisuuden mahdollisuuksia varten.
Antelias katsoo eteen, ei taakse. Anteliaalla ei ole itsekkäitä motiiveja.
Anteliaisuuden ei ole tarkoitus saada meitä paremmalle mielelle -
tai ansaita hyväksyntää muilta. Se on vain sydämen asenne.
Annamme sydämemme kyllyydestä ilman sen kummempaa motiivia.
Anteliaisuuteen ei liity mitään ehtoja. Sekin on minusta tärkeää.
Jotkut ovat kyllä anteliaita, mutta haluavat silti hallita sitä, -
mitä heidän antamillaan varoilla tehdään.
He eivät päästä niistä täysin irti. Aito anteliaisuus on sitä, -
että annamme, vaikkei meillä ole toivoakaan saada mitään takaisin.
Luotamme siihen, että Jumala tekee varoillamme jotain hienoa.
Anteliaan maailma kasvaa kasvamistaan.
Uskon, että anteliaisuudella on suuri voima elämässämme.
Se antaa sisäistä rikkautta, jota ei voi verrata mihinkään.
Jumala tekee jotain sen sydämessä, joka ymmärtää anteliaisuuden voiman.
Jakeessa Snl. 11:25 puhutaan hyväätekeväisestä sielusta.
Mikä se on? Sielu tarkoittaa tietysti tunteitamme, mieltämme, -
ajatuksiamme ja tahtoamme sekä päätöksiä ja valintoja, joita teemme.
Sitä on sielu. "Hyväätekeväinen sielu tulee ravituksi, -
ja joka muita virvoittaa, se itse kostuu."
Jos koet olevasi sisäisesti kuiva ja janoinen, -
ala kastella sieluasi olemalla muille antelias, -
niin tulet Raamatun mukaan itse ravituksi ja kastelluksi.
Uskon todella anteliaisuuden kykyyn tuoda meille sisäistä rikkautta.
Todella monet ihmiset kärsivät sielun köyhyydestä.
Sen huomaa siitä, mitä he sanovat ja tekevät.
Sitä on sielun köyhyys.
Sisäinen rikkaus tarkoittaa, että sinulla on erilainen ajattelutapa.
Se tarkoittaa, että koet olosi erilaiseksi ja teet erilaisia valintoja.
Mietipä sitä. Olosi muuttuu vain sillä, että olet antelias.
Se on niin totta. Jokainen äiti tai isä tietää, -
miten innoissaan lapsi on saadessaan antaa lahjoja.
Se näkyy hänen silmistään. Anteliaisuus tuo paremman olon.
Omat tarpeemme ja asiat, joita haluamme elämässämme, -
voivat sulkea meidät sisäisesti, mutta jos olemme anteliaita, -
ajattelemme paremmin ja olomme paranee. Pidän anteliaiden seurasta, -
koska pidän heidän ajattelutavastaan. He näkevät elämän eri näkökulmasta.
Antelias ihminen tekee myös luonnollisesti erilaisia päätöksiä.
Hänen päätöksensä eivät perustu siihen, mikä on hänelle parasta.
Ne liittyvät enemmän siihen, mikä on parasta hänen läheisilleen -
ja miten hän voi muuttaa maailmaa. Emme ole luonnostamme anteliaita.
Suuri osa puheesta, jota kuulemme ympärillämme, ei ole anteliasta.
Meidän ei tulisi olettaa olevamme tarpeeksi anteliaita.
Haluan kasvaa anteliaisuudessa ja uhrautuvassa elämäntyylissä.
Et koskaan häviä, jos asetat Jumalan ykköseksi.
Jumala vuodattaa sinulle siunauksen.
Et voi antaa enemmän kuin Jumala. Siunaukset vain yllättävät sinut.
Joskus ne tuntuvat melkein noloilta, koska emme ole pyytäneet niitä.
Jumala vain alkaa siunata. Mitä anteliaampi olet, -
sitä avoimempi olet elämään luottaen Jumalaan.
Silloin asetat Jumalan etusijalle ja päätät luottaa siihen, -
että Hän toteuttaa Sanansa lupaukset. Anteliaisuus tuo sisäistä rikkautta.
En epäile lainkaan anteliaisuuden voiman kykyä muuttaa -
tapamme nähdä asioita. Silloin vain näemme kaiken eri tavalla.
Mainitsin jo jakeen Snl. 22:9, jossa puhutaan anteliaasta silmästä.
Onko sinun silmäsi yhä antelias?
Etsitkö tilaisuuksia olla antelias?
On ihmeellistä, miten ihmisten ilme kiristyy, kun alkaa puhua rahasta.
He alkavat keksiä tekosyitä. Vuosia sitten olin Uuden-Seelannin -
Aucklandissa isossa rakennuksessa, joka oli seurakunnan -
ja konferenssikeskuksen yhdistelmä. Se oli laukkaradalla.
Mies, joka luultavasti maksoi paikan kulut, puhui puhumistaan rahasta.
Hän sai minut luopumaan ajatuksestani lahjoittaa rahaa.
Pidin päätöstäni järkevänä ja oikeutettuna, mutta tiedätkö mitä?
Olin vain lakannut katsomasta asioita anteliain silmin.
Etsin tekosyitä olla antamatta enkä yrittänyt olla osa ratkaisua.
Olinkin osa ongelmaa. Varotaan, ettei maailman asenne tartu meihin.
He suuttuvat rahan takia ja osoittavat seurakuntaa syyttävällä sormella.
Raha on heidän ongelmansa. Heillä on ongelmia sen kanssa.
Siksi he suuttuvat. Anteliaat ihmiset sen sijaan rakastavat sitä, -
että Jumala siunaa ihmisiä ja toimii heidän elämässään.
Heillä on aivan erilainen asenne. Ei anneta väärän asenteen tarttua.
Älä anna sen tarttua. Älä anna järkeilyn muuttua tekosyyksi -
tuntea ja ajatella miten tahansa. Murretaan sen valta elämäämme -
ja katsotaan asioita anteliain silmin, koska se muuttaa sen, mitä näemme.
Kauan sitten Bobbie ja minä olimme lomalla havaijilaisella rannalla.
Rannalla oli paljon ihmisiä, erityisesti japanilaisia.
Viereisellä pyyhkeellä makasi vanha, valkoihoinen nainen, -
joka sanoi kovaa ja ärtyneesti: "Tuntuu kuin olisin Japanissa!"
Samana iltana katsoin televisiosta, kun paikallinen johtaja puhui -
japanilaisten turistien vaikutuksesta Havaijilla. Saaren talous kärsi, -
sillä laman takia turistien määrä oli laskussa. Hänellä oli erilainen asenne.
Japanilaisten turistien ansiosta Havaijilla meni paremmin.
Katsotaan, että ajattelemme, puhumme ja elämme uskovien tavoin.
Meidän pitää avata sydämemme, olla avokatseisempia ja uskoa, -
että Jumala on kutsunut meidät katsomaan asioita anteliain silmin.
Anteliaisuus asettaa meidät Raamatun mukaiseen asemaan.
Katso, mitä Jumala lupasi kansalleen jakeissa 5. Moos. 28:12―13.
"Herra avaa sinulle rikkaan aarrekammionsa, taivaan, -
antaakseen sinun maallesi sateen aikanansa ja siunatakseen -
kaikki sinun kättesi työt; ja sinä lainaat monelle kansalle, -
mutta sinun itsesi ei tarvitse lainaa ottaa. Ja Herra tekee sinut pääksi -
eikä hännäksi; sinä aina vain ylenet etkä koskaan alene, -
jos tottelet Herran, sinun Jumalasi, käskyjä."
Missä asioissa elämä on painanut sinut alas?
Tuntuuko sinusta, että olet aina kuoleman painon alla -
ja jahtaat vain häntääsi pääsemättä eteenpäin? Kun olet antelias, -
elämäsi avautuu, etkä ole enää häntä etkä enää alene.
Saat lainata muille sen sijaan, että joutuisit ottamaan lainaksi.
Tuntuuko sinusta, että joudut aina kinuamaan lainaa pankista?
Kaikilla on välillä huonoja aikoja, mutta niiden ei tarvitse olla pysyviä.
Ole antelias ja julista Sanan mukaan: "Olen pää, en häntä, -
ylenen enkä alene, annan lainaksi enkä ota." Ylistys Jumalalle!
Uskon todella, että anteliaisuus tuottaa hyvän tuoton.
Metsä todella vastaa niin kuin sinne huudetaan.
Snl. 11:24―25 "Toinen on antelias ja saa yhä lisää, -
toinen säästää yli kohtuuden ja vain köyhtyy.
Hyväätekeväinen sielu tulee ravituksi, -
ja joka muita virvoittaa, se itse kostuu."
Raamattukoulussa minulla oli hyvä srilankalainen kaveri Rohan Desanika.
Hän oli upea tyyppi, jota kaikki rakastivat. Hän kertoi aina, -
että kun hän saapui Australiaan, hänellä oli vain yksi USA:n dollari, -
eikä hän joutunut käyttämään sitä koko sinä aikana, jonka asui täällä.
Hän kertoi myös partavaahdostaan, jota säilytti miesten pesuhuoneessa.
Koulu oli sisäoppilaitos, ja asuimme siellä.
Hän sanoi sen olleen kuin lesken öljyruukku, joka ei ikinä tyhjentynyt.
Partavaahto oli kylpyhuoneessa, ja kaikki käyttivät sitä.
Se ei tuntunut koskaan loppuvan, vaan vaahtoa tuli aina vain.
Hän odotti aina ihmettä ja oli täynnä todistuksia uskosta -
ja kertomuksia Jumalan huolenpidosta.
Meidän pitää aina muistaa, ettemme anna saadaksemme.
Annamme kunnioittaaksemme Jumalaa ja auttaaksemme muita.
Mutta antaminen käynnistää mahdollisuuden ihmeeseen.
Olet ihme, joka odottaa toteutumista. Sano se vieruskaverillesi.
Uskotaan, että anteliaisuutemme tuottaa kasvua ja todistuksia -
kaikkivaltiaan Jumalan armosta ja hyvyydestä.
Miten voi muuttua anteliaammaksi? Voit aloittaa puheistasi.
Ala puhua anteliaisuuden sanoja ja uskoa, että ne vaikuttavat elämääsi.
Vanhurskaan huulet todella ruokkivat monia. Snl. 10:22 -
"Herran siunaus rikkaaksi tekee, ei oma vaiva siihen mitään lisää."
Elämässä on vaikeita aikoja, haasteita ja surua, -
mutta Herran siunaus ei tuo niitä elämäämme.
Herran siunaus tuo elämääsi uusia asioita, joihin ei liity surua.
Olin saarnaamassa Lontoossa. Astuin sisälle takahuoneeseen.
Tervehdin konferenssin toista puhujaa, mutta hän vain murahti.
Hän ei tuntunut edes huomaavan, että olin paikalla.
Vaikka olen nöyrä mies, se suututti minua kovasti.
Kuka hän oikein luuli olevansa? Asenteeni häntä kohtaan oli huono.
Tuo mies saarnasi loistavasti.
Saarna oli uskomaton, ja jälkeenpäin kaikki kehuivat häntä.
Paitsi minä. En aikonut missään tapauksessa kehua häntä.
Jos hän katsoisi minua, minä vain tuijottaisin takaisin.
Mutta Pyhä Henki muutti mieleni, ja sanoin, että saarna oli upea.
Mies vastasi minulle ystävällisesti. Pian kuulin, että hän oli kuollut.
Hän oli ollut konferenssissa kivun kourissa, eikä kukaan tiennyt siitä.
Kyse ei siis edes ollut minusta. Jos emme katso anteliain silmin, -
tuomitsemme muut helposti, ja meillä on usein huono asenne.
Toivon, että uskallamme sanoa muille ihmisille hyviä asioita -
ja aina vain rohkaista heitä, vaikka he tekisivät meille väärin.
Se on hyvä tapa oppia anteliaisuutta. Uskon, että sitä voi oppia.
Toinen tapa oppia on luopua jostain, mistä luopuminen tekee kipeää.
Jeesuksen palveleminen vaatii uhrauksia, ja uhraus sattuu.
Muuten se ei olisi uhri. Annatko niin, että se tuntuu. Kysyn sitä itseltänikin.
Annammeko silloinkin, kun se sattuu? Toivon niin, sillä näen sen haasteena.
Paras tapa tulla anteliaaksi on antaa jotain, josta on vaikea luopua.
Hepr. 12:2 "silmät luotuina uskon alkajaan ja täyttäjään, Jeesukseen, -
joka hänelle tarjona olevan ilon sijasta kärsi ristin, häpeästä välittämättä."
Se ei merkinnyt Hänelle mitään sen rinnalla, että Hän saattoi -
antaa elämänsä auttaakseen meitä. "...ja istui Jumalan valtaistuimen -
oikealle puolelle." Tämä on todellista anteliaisuutta.
Uskon, että anteliaisuus voi murtaa elämässämme olevia linnakkeita, -
joiden olemassaoloa emme huomaa. Pelko voi osoittautua turhaksi -
tai vain yritykseksi peitellä huonoa asennettamme tai itsekkyyttämme.
Linnakkeet murtuvat, kun opimme antamaan niin, että se sattuu.
Uskon, että yksi syy siihen, että seurakuntamme on niin vahva -
ja että sitä on siunattu on se, että te todella annatte -
niin että tuntuu. Se on uhraus, ja uhriin liittyy taivaallista voimaa.
Ei koskaan aliarvioida sitä.
Kun nuorempi poikani Ben oli noin 17-vuotias, -
annoimme hänelle joululahjaksi surfilaudan. Hän oli siitä innoissaan.
En tiedä, oliko hän ehtinyt käyttää lautaa kertaakaan, -
kun hän sanoi kokevansa, että hänen pitäisi antaa se Danielille.
Daniel oli hänen koulukaverinsa. Muistan, että närkästyin siitä.
Surfilaudathan eivät maksa juuri mitään. Siihen liittyi uhraus.
Ben ei halunnut luopua laudasta. Olen nyt ylpeilevä isä, -
mutta Ben on aina ollut antelias. Hän on aina ollut sellainen.
Hän todella välitti ystävänsä onnesta enemmän kuin omastaan.
Anteliaisuuteen liittyy jokin hinta.
Se on uhrautuvaa. Se voi kuulostaa pahalta, -
mutta siitä tulee itse asiassa iloiseksi. Se avaa jotain sisällämme.
Ei siis pelätä antaa jotain, josta luopuminen tekee kipeää.
Anteliaisuus opettaa, että on tärkeäm- pää olla ystävällinen kuin oikeassa.
Olen ihminen, joka haluaa aina olla oikeassa. Se ei ole anteliasta.
Snl. 16:2―3 "Kaikki miehen tiet ovat hänen omissa silmissään puhtaat..."
Katson kaikkea omasta näkö- kulmastani ja koen olevani oikeassa.
"...mutta Herra tutkii henget.
Heitä työsi Herran haltuun, niin sinun hankkeesi menestyvät."
Joskus on niin paljon tärkeämpää olla ystävällinen kuin olla oikeassa.
Ystävällisyys on anteliaisuutta. Se osoittaa voimansa, -
kun joku suuttuu maanantaiaamun ruuhkassa. Isäni kertoi usein, -
kuinka joku tukki hänen tiensä, kun hän oli matkalla töistä kotiin.
Isä ei voinut hyvin, hän oli aina vihainen. Hän avasi ikkunan -
ja tiukkasi: "Mihin olet menossa?" "Kotiin", mies vastasi ja hymyili.
Ystävällisyys tekee vihaisesta ihmisestä entistäkin vihaisemman.
Ei pidetä kiinni tarpeestamme olla aina oikeassa, -
vaan pyritään aina olemaan ystävällisiä ja siunauksena ihmisille.
Sitä on anteliaisuus. Antelias antaa, vaikkei luonnollisesti ajatellen -
voi kuvitella saavansa mitään takaisin. Se on todella hieno tapa elää!
Olen osa globaalia perhettä, ja kasvavaa naisten liikettä.
Teemme yhdessä työtä, kukoistamme paikallamme -
ja löydämme yhdessä paikkamme historiassa.
Löydämme itsemme Hänessä.
Eksyn silmiisi.
Kiitos, että katsoit ohjelmaa. Minulle on suuri siunaus ja kunnia -
opettaa, saarnata ja tuoda ihmisille uutta elämää Jumalan Sanan kautta.
Rukoilen, että se laajentaa heidän maailmaansa, rakentaa heitä -
ja auttaa heitä elämässä eteenpäin. Kiitos, siunausta ja mahtavaa viikkoa!
Olen muuttunut ja muutun yhä, -
kun katson Sinua, Herra, ja uskon
Herra on pyhä, Hän ilmestyi silmieni eteen
Taakoitettu sydämeni voi tuskin ottaa sitä kaikkea vastaan, -
kun katselen kauneuttasi saastaisilla silmilläni
Ainoa laulu, jonka sieluni osaa enää laulaa, kuuluu: -
Halleluja, halleluja...
Suomennos: Anni Lähteenmäki