NIIN SUURI PELASTUMINEN
Isä, kiitos Sanasi voimasta.
Kiitos, Herra, että meillä on ilo elää pelastettuina -
helvetiltä ja elämältä ilman Kristusta -
ja pelastettuina lupaukseesi ja siunaukseesi. Tapahtukoon tahtosi.
Puhu ihmisille elämää Sanasi kautta. Jeesuksen nimessä, aamen.
Niin suuri pelastuminen.
Niin pelastusta kuvaillaan Heprealaiskirjeessä.
Kuinka suuri asia pelastus on elämässäsi?
Kun ihmiset katsovat elämääsi, näkevätkö he Jumalan suuruuden?
Miten pelastus määrittää elämääsi tänään? Miltä se näyttää ylläsi?
Kannatko sitä hyvin?
Onko pelastus mielestäsi päätös, jonka teit kauan sitten, -
vai onko se jotain todellista vielä tänäänkin?
Kun puhun pelastuksesta, puhun uskosta Jeesukseen, -
suhteesta Jumalaan, vaelluksesta Herran kanssa ja kaikesta, -
mitä pelastukseen sisältyy.
Heprealaiskirjeen lukijat tulivat uskoon, mutta tekivät myönnytyksiä.
He alkoivat palata takaisin uskontoon ja elämään ennen Kristusta.
Siihen liittyen Heprealaiskirjeen kirjoittaja puhuu ohi kulkeutumisesta -
ja suuren pelastuksen mahdollisesta unohtamisesta.
Hepr. 2:1―4 "Sentähden tulee meidän sitä tarkemmin ottaa vaari siitä, -
mitä olemme kuulleet..." Tässä puhutaan pelastuksesta.
Pidätkö vaellustasi Kristuksen kanssa tärkeänä asiana, -
vai onko pelastus vain tila, johon olet jotenkin päätynyt?
"...vaari siitä, mitä olemme kuulleet, ettemme vain kulkeutuisi sen ohitse.
Sillä jos enkelien kautta puhuttu sana pysyi lujana, ja jokainen -
rikkomus ja tottelemattomuus sai oikeudenmukaisen palkkansa, -
kuinka me voimme päästä pakoon, -
jos emme välitä tuosta niin suuresta pelastuksesta, -
jonka Herra alkuaan julisti ja joka niiden vahvistamana, -
jotka olivat sen kuulleet, saatettiin meille, -
kun Jumala yhdessä heidän kanssaan todisti tunnusmerkeillä ja ihmeillä -
ja moninaisilla väkevillä teoilla -
ja jakamalla Pyhää Henkeä tahtonsa mukaan?"
Jumala vahvistaa pelastuksen ihmeillä, merkeillä ja Hengen kautta.
Jeesusta kuvataan pelastuksemme sarveksi.
Sarvi edustaa kunniaa, paljoutta ja voimaa.
Kun siis Jeesuksesta puhutaan pelastuksemme sarvena, -
ajatus on, että pelastus on kunnioitettava, runsas ja voimallinen.
Alamme nähdä, millaista elämän Jeesuksen kanssa pitäisi olla.
Pedonkin voima on sen sarvessa.
Siksi Jeesus on pelastuksemme sarvi eli voima. Luuk. 1:69 -
"ja kohottanut meille pelastuksen sar- ven palvelijansa Daavidin huoneesta".
Tässä puhutaan Jeesuksesta.
Luen saman jakeen Message-käännöksestä.
"Hän asetti pelastuksen voiman elämämme keskelle -
sekä palvelijansa Daavidin sukuun".
On mielenkiintoista, että Jeesus tulee Daavidin suvusta, -
sillä pelastus vastustajien ja vainoajien kynsistä -
Jumalan avulla oli jatkuvasti läsnä Daavidin elämässä.
Jos luet psalmeja tai Daavidin elämäntarinaa, -
pelastuksesta puhutaan jatkuvasti. Otan esimerkiksi jakeen Ps. 3:9 -
"Herrassa on pelastus". Pelastus kuuluu Herralle.
Se on Hänen omaisuuttaan. "...sinun siunauksesi tulkoon sinun kansallesi.
Sela." Pysähdy miettimään sitä. Siunaus yhdistetään pelastukseen.
"Herrassa on pelastus; sinun siunauksesi tulkoon sinun kansallesi."
Ps. 68:20 Messagen mukaan "Siunattu olkoon Herra, -
pelastuksemme Jumala, joka antaa apunsa päivittäin."
Antaa apunsa päivittäin! Jakeessa Ps. 96:2 sanotaan: -
"Veisatkaa Herralle, ylistäkää hänen nimeänsä.
Julistakaa päivästä päivään hänen pelastustekojansa".
Daavid puhui usein pelastuksesta ja yhdisti sen Jumalan siunaukseen, -
Jumalan apuun ja hyviin uutisiin.
Mietin, mitkä asiat meidän elämässämme liittyvät pelastukseen.
On hyvä haastaa itseämme pohtimaan niitä.
Psalminkirjoittaja Daavid, jonka suvusta Jeesus, -
pelastuksemme keskipiste, on lähtöisin, on mielenkiintoinen.
Hän keskittyi pelastukseen ja puhui lupauksesta, voitosta ja siunauksesta.
Esimerkiksi väkevä psalmi 21 -
puhuu pelastuksesta ja Jumalan suuruudesta.
Ps. 21:2 "Herra, sinun voimastasi kuningas iloitsee; -
kuinka suuresti hän riemuitseekaan sinun avustasi!"
Englanniksi puhutaan avun sijaan pelastuksesta.
Tässä psalmissa kuningas eli Daavid itse iloitsee pelastuksesta.
Seuraavan psalmin sävy onkin sitten aivan erilainen.
Ps. 22:2 "Jumalani, Jumalani, miksi minut hylkäsit?
Miksi olet kaukana, et auta minua, et kuule valitukseni sanoja?"
Tässä psalmissa Daavid sanoo olevansa koirien ympäröimä mato, -
joka on kuihtunut niin olemattomiin, että hänen luunsakin näkyvät.
Näiden psalmien ero on se, että psalmi 21 keskittyy pelastukseen.
Psalmi 22 sen sijaan keskittyy olosuhteisiin. On aivan eri asia, -
keskitymmekö olosuhteisiimme vai siihen, mitä olemme Kristuksessa.
Se on totuus, ja olosuhteet taas ovat tosiasioita.
Tosiasiat ovat aina läsnä, pidimmepä niistä tai emme.
Meillä kaikilla on elämässämme haasteita, ja ne ovat todellisia.
Ne eivät katoa, vaikkemme ajattelisi niitä, mutta meillä on myös totuus.
Pelastus edustaa elämää totuuden ja uskon varassa, -
ei olosuhteiden varassa. Siinä on valtava ero!
Sana pelastus on kreikaksi sozo.
Se tarkoittaa pelastamista tai terveeksi tekemistä.
Sitä käytetään sekä pelastuksesta syntien vallasta että paranemisesta.
Matt. 1:21 "Ja hän on synnyttävä pojan, ja sinun on annettava hänelle -
nimi Jeesus, sillä hän on vapahtava kansansa heidän synneistänsä."
Jakeissa Matt. 9:21―22 puhutaan naisesta, jolla oli verenvuototauti.
Hän uskoi tulevansa terveeksi, jos koskisi Jeesuksen viitan tupsua.
"Jos vain saan koskettaa hänen vaippaansa, niin minä tulen terveeksi".
Molemmissa kohdissa käytetään -
sanaa sozo, olipa kyse synneistä pelastumisesta tai paranemisesta.
Tai sitten kymmenen spitaalista Luukkaan evankeliumin luvussa 17.
Jeesus sattui olemaan lähistöllä ja paransi heidät kaikki.
Erikoisinta tässä oli, että vain yksi heistä palasi takaisin.
Raamattu kertoo, että se, joka tuli takaisin, ylisti Jeesusta.
Jeesus kysyi, mitä muille tapahtui ja antoi sitten lupauksen -
sille yhdelle, joka tuli takaisin: "Sinun uskosi on sinut pelastanut".
Myös toiset yhdeksän paranivat, mutta tämä mies pelastui, -
sillä hän tuli Jeesuksen luo ja ylisti Jumalaa toisin kuin muut.
Pelastukseen siis sisältyy ajatus eheydestä ja terveydestä -
sekä Kaikkivaltiaan lupauksesta. Kaikki tämä on kääritty pelastukseen.
Toinen kreikan pelastusta tarkoittava sana on soteria.
Pelastus liittyy kaikkeen, mitä Kristuksessa on. Jos haluat tietää, -
mitä kaikkea olemme saaneet Kristuksessa, lue Efesolaiskirjettä.
Aloita aivan sen alusta, -
niin näet, mitä kaikkea Raamatun mukaan Kristuksessa on.
Ei siis ihme, että Raamattu puhuu Jumalan pelastuksen suuruudesta -
ja "tuosta niin suuresta pelastuksesta".
Apt. 13:26 on upea jae.
Siinä puhutaan pelastuksesta, joka siis kuuluu Jumalalle.
Luen sen Messagen mukaan. "Veljet ja sisaret, Abrahamin lapset -
ja Jumalan ystävät, tämä pelastuksen sanoma on suunnattu erityisesti teille."
Kuinka tietoinen olet pelastuksesta?
Onko se jotain, joka on tapahtunut tiettynä päivänä?
Raamattu puhuu pelastuksesta menneenä tapahtumana, -
mutta myös siitä, että tänään on pelastuksen päivä.
Jakeessa 1. Kor. 1:18 pelastus vaikuttaa olevan jotain tulevaa.
Englanninkielisen käännöksen mukaan se on vielä kesken.
Jakeessa Room. 10:9 kerrotaan, miten pelastumme.
Jakeessa Ef. 2:5 sanotaan, että olemme jo armosta pelastetut.
Pelastus ja Jumalan kohtaaminen voi olla monille raju elämänmuutos.
Jakeen 2. Kor. 6:2 loppuosa: -
"Katso, nyt on otollinen aika, katso, nyt on pelastuksen päivä."
1. Kor. 1:18 "Sillä sana rististä on hullutus niille, jotka kadotukseen -
joutuvat, mutta meille, jotka pelastumme, se on Jumalan voima."
Pelastus on päätös, jonka tein, -
nykyhetken tila: olen pelastettu, -
sekä elinikäinen prosessi. Se ei ole paikallaan, vaan liikkeessä.
Joillekuille pelastus tosin on astumista junaan lähtemättä asemalta.
Joku matkustaa pari pysäkinväliä, jää siihen ja sanoo olevansa pelastunut, -
vaikkei koko junasta ole hyötyä, ellemme pääse sillä pääteasemalle.
Yksi uskovien ja seurakuntien suurista haasteista on se, -
ettemme pysähtyisi tähän, vaan ymmärtäisimme, että tämä on matka.
Jos pidämme pelastusta itsestään selvänä, valumme väärään suuntaan.
Siksi on tärkeää ymmärtää pelastuksemme tärkeys -
ja pitää se kauniina, elävänä, elinvoimaisena ja täynnä ihmetystä.
Ja lopulta tulen pelastumaan eli pääsen kerran taivaaseen.
Kohtaan iankaikkisuuden, ja Jumala vapahtaa minut helvetistä -
ja Jeesuksen ulkopuolella tehdyistä valinnoista ja saan astua -
iankaikkisuuteen, joka on minulle valmistettu. Se on upea tunne.
Pelastus on siis progressiivinen, etenevä ja todellinen asia.
Ymmärrämme sen väärin, jos vain elämme pelastuksen tilassa.
Valitettavasti monet tekevät niin.
Emme välitä pelastuksesta, jos suhtaudumme siihen kevyesti.
Olemme silloinkin pelastettuja, Jumala ei ole ottanut pelastusta pois, -
mutta Raamattu varoittaa meitä tällaisesta välinpitämättömyydestä.
Suhtaudumme pelastukseen välin- pitämättömästi, jos alamme ajelehtia.
Hepr. 2:1 "Sentähden tulee meidän sitä tarkemmin ottaa vaari siitä, -
mitä olemme kuulleet, ettemme vain kulkeutuisi sen ohitse."
Pari vuotta sitten pääsin lumilautailemaan Sveitsin Davosiin.
Valkeuden keskellä ei erottanut, mikä oli pilveä ja mikä lunta.
Erotin vain oranssien rinnekeppien päät. En erottanut edes, -
mihin suuntaan oli ylös ja mihin alas. Yhtäkkiä rinnekepit alkoivat liikkua.
Kepit liikkuivat, vaikka seisoin paikallani. Lisäksi ne liikkuivat -
eri suuntaan kuin olisin olettanut. Tietysti minä olin se, joka liikkui.
Olin alkanut valua alaspäin. Elämässäkään kepit eivät liiku.
"ettemme vain kulkeutuisi sen ohitse".
Jos emme välitä pelastuksestamme ja pidämme sitä itsestään selvänä, -
kuvittelemme silti pysyvämme paikoillamme, kun kepit liikkuvat.
Alkaa tuntua siltä, etteivät ihmiset ole enää sellaisia kuin ennen -
tai ettei Raamattu enää puhu minulle niin paljon kuin ennen.
Kulkeutumista täytyy varoa, koska oletamme, -
että pelastettuna oleminen tarkoittaisi automaattisesti etenemistä.
Raamattu kuitenkin varoittaa meitä siitä, ettemme välitä pelastuksesta.
Meidän on Raamatun mukaan pidettävä tarkemmin huoli siitä, -
etteivät rinnekepit ala liikkua elämässämme. Silloin käy niin, -
että asiat, jotka ennen tuottivat meille suurta iloa ja ihmetystä, -
että vain tuijotimme silmät suurina, ovatkin menettäneet voimansa.
Varotaan ajelehtimista, joka johtuu pelastus-nimisestä tilasta.
Laiminlyömme pelastustamme, jos unohdamme sen suuruuden.
Näyttääkö ja tuntuuko pelastus meistä edelleen suurelta?
Kannammeko sitä niin, -
että ihmiset näkevät Jumalan ja Hänen pelastuksensa suuruuden?
Jos pelastus on kerran suuri, siinä täytyy olla kokoa ja leveyttä.
Se ei tee elämästäni pientä ja kapeaa, -
vaan elämässäni on suuruutta, ihmetystä ja voimaa.
Pelastuksella pitäisi olla voimallinen vaikutus elämääni -
sekä läheisteni elämään.
Miten voimme suhtautua suureen pelastukseen välinpitämättömästi?
Vanhassa testamentissa se näytti käyvän Jumalan seuraajilta helposti.
Jumala teki heidän puolestaan valtavasti ihmeellisiä asioita.
Ps. 106:8 "Kuitenkin hän pelasti heidät nimensä tähden, -
tehdäkseen voimansa tiettäväksi. Hän nuhteli Kaislamerta, ja se kuivui.
Hän kuljetti heitä syvyyksissä niinkuin erämaassa. Hän pelasti -
heidät vihamiehen kädestä ja lunasti heidät vihollisen vallasta.
Vedet peittivät heidän ahdistajansa, ei yhtäkään niistä jäänyt jäljelle.
Silloin he uskoivat hänen sanansa, veisasivat hänen ylistystään."
Heti seuraavassa jakeessa sanotaan: "Mutta pian -
he unhottivat hänen tekonsa eivätkä odottaneet hänen neuvoansa."
Miten niin saattoi tapahtua? Hehän uskoivat Hänen sanansa.
He unohtivat pian Hänen tekonsa eivätkä odottaneet Hänen neuvoaan.
He eivät kunnioittaneet Jumalaa eivätkä muistaneet lähtötilannettaan.
He eivät odottaneet Jumalan neuvoa eli ottivat asiat taas omiin käsiinsä, -
vaikka he olivat nähneet Jumalan pelastuksen ja avun.
"eivätkä odottaneet hänen neuvoansa. Heissä syttyi himo erämaassa".
Himo on yleensä tyytymättömyyden ja pitkästymisen merkki.
Näen Jumalan kansan toiminnan taustalla kunnioituksen puutetta, -
röyhkeyttä, pitkästymistä ja tyytymättömyyttä.
He olivat kadottaneet ihmetyksensä, jota kokivat Jumalaa kohtaan.
Jae 15 "Ja hän antoi heille, -
mitä he pyysivät, mutta lähetti heihin hivuttavan taudin."
Englanniksi puhutaan sielun niukkuudesta.
Sellaista tilaa kukaan ei toivo.
Silloin moni asia sielussamme on kuivunut.
Sielussamme ei ole enää entistä hyvinvointia, ihmettelyä ja suuruutta, -
vaan sielu on kuivunut kokoon.
Kuivuminen ei koske vain suhdettamme Jumalaan, -
vaan myös ihmeet ja merkit, Hengen lahjat ja luovuus kuihtuvat.
Jos saarnaajan sielu on kuiva, Herran kanssa vietetystä ajasta -
kumpuava ilmoitus kuivuu ja saarnaamisesta tulee -
työlästä ja mekaanista. Hän ei saa enää ideoita Jumalalta.
Jos sielumme on kuiva, Pyhän Hengen liike elämässämme lakkaa.
Jos uskovan sielu on kuiva, uskonelämästä tulee kovaa työtä.
Hän suorittaa tietyt rituaalit, muttei kuule Jumalan ääntä -
eikä Raamattukaan puhu hänelle.
Seurakunnassa käyminen on vaikeaa, sillä siitä ei saa kovin paljon irti.
Siksi meillä ei ole varaa suhtautua pelastukseemme välinpitämättömästi.
Emme saa menettää sen suuruutta, ihmetystä ja iloa.
Daavid ei pyytänyt, että Jumala ennallistaisi hänen pelastuksensa.
Sen sijaan hän pyysi, että Jumala palauttaisi hänelle pelastuksen ilon.
Juuri sen menetämme, jos unohdamme pelastuksen suuruuden.
Silloin alamme katsoa olosuhteitamme ja kokea, että olemme kuin matoja, -
koirien ympäröimiä tai pelkkää luuta ja nahkaa.
Laiminlyöt pelastustasi, jos siihen alkaa liittyä vääriä asioita.
Heprealaiskirje kertoo, mitkä merkit seuraavat pelastusta.
Hepr. 6:9 "Mutta teistä, rakkaat, uskomme sitä, mikä on parempaa -
ja mikä koituu teille pelastukseksi ― vaikka puhummekin näin."
Jakeessa Hepr. 2:4 kerrotaan, miten Jumala vahvistaa pelastuksen.
Hän tekee sen ihmeiden ja merkkien sekä Pyhän Hengen lahjojen kautta -
oman tahtonsa mukaan. Tuollaisten asioiden tulisi seurata pelastusta.
Ehkä et ole saanut kokea kaipaamaasi paranemisihmettä, -
mutta toimiiko Jumala muilla elämäsi alueilla?
Meidän pitäisi nähdä tällaisia merkkejä, mutta jos sielu on kuiva, -
pelastukseen liittyy usein kyynisyyttä, negatiivisuutta ja juoruilua, -
asioita, jotka eivät todellakaan saa pelastusta näyttämään suurelta.
Hyvä tapa tunnistaa pelastuksesi tila on tutkia rehellisesti, -
mitä siihen liittyy. Jos istuisit kanssani kahvilla tarpeeksi pitkään, -
että totuus molemmista tulisi esiin, minkä asioiden näkisimme -
liittyvän toisen pelastukseen?
Se on paras tapa selvittää, miten hän suhtautuu siihen.
Kuinka joku voisi olla välittämättä noin suuresta pelastuksesta?
Olet välinpitämätön pelastuksen suhteen, jos et enää kanna vastuuta.
Pelastus on ilmainen lahja Jumalalta. Se on lähtöisin Hänestä, ei meistä.
Jumala pelastaa minut armosta ja tekee minut vanhurskaaksi.
Nämä asiat tapahtuvat hengessäni. Se herää eloon pelastuksen kautta.
Jumala tekee iankaikkisen työn hengessäni, mutta sielu on eri asia.
Sielu voi liikkua, eikä pelastus lopeta sen liikkumista.
Miten ihmisen sielu voi kuivua ja liikkua pois paikaltaan?
Hepr. 6:19 "Se toivo meille on ikään kuin sielun ankkuri, varma ja luja".
Jos sielulla ei ole ankkuria, se on poissa paikaltaan.
Jos ihminen ei ota vastuuta sielustaan, se voi liikkua.
Fil. 2:12 "...ahkeroikaa, ei ainoastaan niinkuin silloin, kun minä olin -
teidän tykönänne, vaan paljoa enemmän nyt, kun olen poissa, -
pelolla ja vavistuksella, että pelastuisitte".
Vaikka pelastus on ilmainen lahja ja lähtöisin yksin Jumalasta, -
meidän pitää kantaa vastuuta sen kunnosta. Jos emme tee niin, -
suhtaudumme siihen välin- pitämättömästi ja omahyväisesti -
ja suoritamme vain muotomenoja. Jakeessa Ilm. 2:4 puhutaan -
seurakunnasta, joka oli hylännyt ensimmäisen rakkautensa.
Se ei ollut kadottanut sitä, vaan hylännyt sen.
Rakkautta Jeesukseen ei kadoteta, se hylätään laiminlyömällä pelastusta.
Meidän täytyy ottaa vastuu Jumala-suhteemme ylläpitämisestä.
Jos tuo suhde on todellinen, sen hedelmä ympäröi meidät, -
ja saamme nähdä ihmisten pelastuvan ja kokevan iloa.
Luovuus pysyy yllä, ja tuotamme jatkossakin uusia lauluja.
Jumalan Sana välittyy kauas omien seiniemme ulkopuolelle, -
ja ihmiset, jotka eivät tunne Jumalaa, pyörittävät päätään turhautuneina.
Eletään pelastuksen suuruudessa. Kuinka voisimme olla välittämättä -
niin suuresta pelastuksesta? Ystävät, olemme pelastettuja, -
meidät on pelastettu, meitä pelastetaan nyt ja eräänä päivänä -
meidät tullaan pelastamaan Jeesuksen mahtavassa nimessä!
Uskon ihmisten potentiaaliin -
ja toivon, että kirjallani on sanottavaa heidän todelliseen elämäänsä.
Asiat alkavat toimia ihmeellisesti, kun rakennamme oikealle perustalle.
Kirjasta on ihmisille apua, koska se on rehellinen.
Hänen koetuksensa osoittavat, että Jumala johtaa hänen elämäänsä.
Tämä mies on elävä todiste Jumalan työstä hänessä.
Hän on todella kantanut ristiään ja ollut tärkeä ase Jumalan työssä.
Tavoitteeni on antaa ihmisille toivoa. Uskon, että jos valitsemme oikein, -
se avaa meille ovia ja auttaa meitä elämän suuressa seikkailussa.
Live, Love, Lead on saatavana kirjana, e-kirjana ja äänikirjana.
Armosi -
syöksyy ylleni
Oi, Pyhä Henki, polta tulen lailla
Kaiken kuluttava tuli, kuluta minut
Tässä läsnäolossasi annan itseni Sinulle, Herra
Kunniasi vuoksi
Uusi Hillsong-albumi nyt saatavana.
Raamattu varoittaa meitä lyömästä suurta pelastustamme laimin.
Uskon, että uskon seikkailu ja elämä Jeesuksessa Kristuksessa -
eli pelastettuna eläminen on todella hieno tapa elää.
Meitä kehotetaan ahkeruuteen, ettei suhteemme Jeesukseen -
joutuisi tuuliajolle emmekä unohtaisi pelastuksemme suuruutta.
Pelastettuna eläminen on seikkailu. Se ei ole pientä ja ahdasta, -
vaan suurta, voimallista, mahtavaa ja ihmeellistä.
Siunausta ja hyvää viikkoa!
Taivas on sisälläni, kaikki on muuttunut, -
enkä halua koskaan olla ilman Sinua
Olen aina kanssasi
Henkesi minussa on muuttanut kaiken, -
enkä halua koskaan olla ilman Sinua
Näet minut tulen keskellä
Tavoittelen Sinua avoimin käsin
Näet minut polvillani
Täytä minut jälleen rauhallasi
Olen ikuisesti rakastettu
Vapaus hallitsee minussa; olet ikuisesti Herra
Suomennos: Anni Lähteenmäki