MINUN HERRANI ― MINUN JUMALANI
Puhun aiheesta Herrani ― Jumalani. Kaunis vanha laulu Oi Herra suuri -
alkaa englanniksi sanoin "Oi Herra, Jumalani."
Se jatkuu: "Katson ihaillen kättesi töitä, näen tähdet, -
kuulen jylisevän ukkosen, joka julistaa voimaasi halki maailmakaikkeuden."
Laulu kertoo Jumalan luomistyön ihmeellisyydestä ja ristin voimasta.
Eräässä säkeistössä sanotaan: "Voin tuskin käsittää, -
ettei Jumala säästänyt Poikaansa, vaan lähetti Hänet kuolemaan.
Ristille Hän kantoi taakkamme iloiten, vuodatti verensä ja kuoli -
vieden syntimme pois." Laulu kertoo hienosti luomistyöstä, rististä, -
tulevasta toivostamme ja iankaikki- suudesta. Viimeinen säkeistö: -
"Kun Kristus saapuu suosionhuutojen säestämänä ja vie minut kotiin, -
riemu täyttää sydämeni, ja sieluni laulaa Jumalalle, Pelastajalle: -
Kuinka suuri oletkaan, oi Herra, Jumalani."
Tarkoittaako Jumalan tunteminen aina, että Hän on myös Herrasi?
On ehkä eri asia tuntea Jumala Jumalana kuin antaa elämänsä -
Jumalalle, jota pitää Herranaan. Raamatun opetuslapsi Tuomasta -
kutsutaan usein epäileväksi Tuomaaksi, joko hyvässä tai pahassa.
Hän kulki pitkän tien, mutta vihdoin jakeessa Joh. 20:28 -
hän pystyi sanomaan, -
että Jeesus oli hänen Herransa ja Jumalansa.
Hän sanoi jakeessa Joh. 20:28: "Minun Herrani ja minun Jumalani!"
Siinä se on. Jumala on Herra, -
Hän ei ole vain Jumala. Mitä se merkitsee sinulle?
Pohdin tätä kertomusta ja Tuomaksen kulkemaa matkaa.
Ehkä Tuomas oli tuntenut Jeesuksen Herrana, kun Hän eli maan päällä, -
mutta tuota uskoa oli koeteltu äärimmäisen rankasti.
Pettymyksen keskellä Jumala ei tuntunut olevan läsnä, -
Jeesus, Herra, ei ollut läsnä.
On hienoa, kun hän vihdoin voi sanoa: "Minun Herrani ja minun Jumalani!"
Tuomas sai ilmoituksen Jeesuksesta, ja epäilijästä tuli julistaja.
Yhtäkkiä hän ei enää puhunutkaan epäilyksen sanoja, vaan julisti: -
"Minun Herrani ja minun Jumalani!" Rakastan sitä. Minusta se on hienoa.
Voidakseen pitää Jeesusta Herrana jokainen meistä tarvitsee -
henkilökohtaisen ilmestyksen siitä, kuka Hän on: Herra, ei vain Jumala.
Häntä on helppo pitää joidenkin elämänalueiden Herrana.
"Jeesus on Herra" pitää sisällään todella paljon.
Hän on luomakunnan ja pelastuksen Herra ristin voiman vuoksi.
Hän on iankaikkisuutemme Herra, kun Hän tulee takaisin.
Onko Hän myös taloutesi Herra? Onko Hän ihmissuhteittesi -
tai seksuaalisuutesi Herra? Onko Hän Herrasi, kun seurustelet?
Onko Hän elämäsi tärkeysjärjestyksen tai muiden elämänalueidesi Herra?
Vain, jos saamme henkilökohtaisen ilmestyksen Jeesuksen voimasta -
kaikilla elämämme alueilla, myös materiaan ja kehomme liittyen, -
voimme aidosti pitää Häntä Herrana.
Rukoilen, että saisimme Jeesuksesta sellaisen ilmestyksen, -
ettemme tuntisi Häntä vain kaiken Herrana vaan omana Herranamme.
Hänhän on kaiken ja kaikkien asioiden Herra.
Mitkä elämäsi alueet eivät sisälly tuohon "kaikkeen"?
Sisältyvätkö siihen raha-asiasi?
Kattaako tuo "kaikki" elämäsi tärkeysjärjestyksen?
Kattaako se ajankäyttösi ja sen, mitä teet, kun kukaan muu ei näe?
Jeesus kaiken Herrana on melkoinen haaste, kun sitä oikein ajattelee.
Jeesuksen herruutta koetellaan elämän monien pettymysten aikana.
Kun kohtaamme pettymyksiä, meidän voi olla vaikea pitää Häntä Herrana.
Puhuin jokin aika sitten pettymyksistä. Pettymykset vievät meitä -
vastakkaiseen suuntaan kuin Jumalan suunnitelma meitä johtaa.
Jumala ei koskaan petä. Hän kutsuu ja nimittää tehtävään.
Hänellä on meidän elämäämme varten suunnitelma ja tarkoitus.
Jakeessa Hab. 2:3 puhutaan tästä: "Sillä näky odottaa vielä aikaansa..."
Juuri tästä on kyse. Joskus pettymyksemme -
ja Jumalan meille antaman tehtävän välillä voi kulua pitkä aika.
Juuri tuossa vaiheessa Tuomaksen suhdetta Jeesukseen koeteltiin.
Hän oli tuntenut Jeesuksen tämän eläessä maan päällä ihmisenä.
Hän oli seurannut Jeesusta kuullut kaikki Jeesuksen sanat ja lupaukset.
Ne olivat hänen hengessään, mutta yhtäkkiä Jeesus oli poissa.
Jeesusta ei enää ollut. Tuomaksen ja muiden opetuslasten -
piti yrittää ymmärtää, mitä kaikki nuo asiat tarkoittivat nyt.
Tuossa pettymyksen ja Jumalan antaman tehtävän välimaastossa -
tuli esiin se, mitä heidän sisällään todella oli. Pettymykset paljastavat -
paremmin kuin mikään muu, kuinka lujasti kiinnittyneitä -
olemme Jeesuksen herruuteen ja Jumalan tehtävään.
Olemmeko antaneet Hänelle kaiken?
Herruus katoaa, kun haavoittuvuus sulkee meidät sisäänsä.
Tuomas ei uskonut Jeesuksen elävän, ellei saisi koskettaa -
naulanreikiä Hänen käsissään pistää kättä Hänen kylkeensä.
Muuten Tuomas ei pystyisi uskomaan, että Jeesus oli elossa.
Tuossa tilanteessa opetuslapset kokivat olonsa todella haavoittuviksi.
Joh. 20:19 "Samana päivänä, viikon ensimmäisenä, myöhään illalla, -
kun opetuslapset olivat koolla lukittujen ovien takana, -
juutalaisten pelosta, tuli Jeesus -
ja seisoi heidän keskellään ja sanoi heille: 'Rauha teille!'"
Ovet olivat lukossa. Sitä pelko luonnollisesti teettää.
Ovet olivat lukossa. Oli yö, ja he elivät todella pimeää aikaa.
He piileskelivät. He kokivat olevansa haavoittuvaisia ja suojattomia.
Jeesus oli kuollut, ja heidän piti yrittää järjestää elämänsä uudelleen.
He olivat sisällä, lukkojen takana.
He lukitsivat itsensä sisään ja muut ulos. He olivat puolustuskannalla.
Miten moni menee puolustuskannalle kohdatessaan pettymyksen?
Monet rakentavat muurin suojakseen ja lukitsevat itsensä sen sisään.
He suojelevat itseään kaikin tavoin.
Tiesitkö, että Jeesuksen herruus ei pääse sinne sisälle?
Silloin rakennamme muurin suojak- semme, vedämme verhot eteen -
ja suojelemme itseämme eri tavoin. Jos koemme olomme haavoittuviksi -
jollain elämänalueella, suojaudumme. Jos puhun kymmenyksistä, -
moni menee puolustuskannalle, koska kokee olonsa haavoittuvaksi.
Voi olla, että pelkäät tuota asiaa elämässäsi. Ehkä pelkäät, -
ettet saa kaikkea maksettua. Lapsesi tarvitsevat monenlaista.
Alat pelätä, ja automaattinen reaktiosi on rakentaa suojamuuri -
ja sulkea itsesi sen taakse, aivan kuin alkuseurakunta teki.
Herruus katoaa, kun haavoittuvuus saartaa sinut.
Opetuslapsetkin lukitsivat ovensa, koska pelkäsivät juutalaisia.
Mitä elämäsi aluetta Jumalan on vaikea koskettaa?
Kolmas asia: Herruus on ylösnousseessa Jeesuksessa.
Herruus on ylösnousseessa Jeesuksessa.
Opetuslapset lukitsivat itsensä sisälle taloon, mutta yhtäkkiä -
"...tuli Jeesus ja seisoi heidän keskel- lään ja sanoi heille: 'Rauha teille!'
Ja sen sanottuaan hän näytti heille kätensä ja kylkensä.
Niin opetuslapset iloitsivat nähdessään Herran.
Niin Jeesus sanoi heille jälleen: 'Rauha teille!
Niinkuin Isä on lähettänyt minut, niin lähetän minäkin teidät.'
Ja tämän sanottuaan hän puhalsi heidän päällensä ja sanoi heille: -
'Ottakaa Pyhä Henki.'"
Raamattu sanoo, että he iloitsivat nähdessään Herran.
He näkivät Herran, eivät vain Jumalaa.
He näkivät kaiken Herran. Uskon, että he olivat aivan innoissaan.
He saivat ilmestyksen Jeesuksesta. Juuri kun kaikki toivo oli mennyt, -
ja pettymys oli vienyt heidät syrjään Jumalan antamasta tehtävästä, -
he näkivät Jeesuksen. Ja Raamattu sanoo, että he iloitsivat.
Sanoisin, että sana "iloita" on aikamoista vähättelyä, -
varsinkin, kun Jeesus puhalsi heidän ylleen ja käski heidän -
täyttyä Pyhällä Hengellä. He näkivät Herran.
Ymmärrämme, mitä Jeesuksen herruus todella on vain, -
jos altistamme elämämme kaikki alueet Jumalan Sanalle ja lupauksille.
Opetuslapset kohtasivat Jeesuksen, ristiinnaulitun Kristuksen -
ja ylösnousseen Pelastajan ja olivat innoissaan, mutta oli yksi ongelma: -
Tuomas ei ollut mukana. Vain hän puuttui, kaikki muut olivat paikalla.
Onko sinusta koskaan tuntunut, että kaikkia muita siunataan, -
he saavat kokea ihmeitä ja Jumala vastaa heidän rukouksiinsa?
Olenko ainoa, joka on koskaan koke- nut olevansa ainoa, joka jää paitsi?
Meillä on kerran vuodessa viikonlopputapahtuma, -
jossa ihmiset kertovat upeita tarinoita kokemistaan ihmeistä.
Joku on saanut ylennyksen tai yllättävän suuren palkankorotuksen.
Joku on saanut maksettua lainansa vuoden sijasta viikossa.
Halleluja! Kiitos Herralle!
"Kiitos Herralle." "Halleluja." Olen ainoa, jota ei siunata.
Jopa pastorina sokaistun joskus sille, mitä Herra tekee elämässäni.
Katson muiden siunauksia ja mietin, miksei sellaista tapahdu minulle.
Vain Tuomas ei ollut paikalla. Sukupolvemme kuulee puhuttavan -
historian suurista Jumalan miehistä kuten Charles Finneysta, -
Smith Wigglesworthista tai Pelastus- armeijan perustaja William Boothista.
Tämä oli Tuomaksen tilanne. Kaikki muut näkivät Herran, hän ei.
Se jätti sijaa monenlaisille pettymyksille ja reaktioille.
Tuomaksen reaktio oli sanoa, ettei hän uskoisi Jeesukseen, -
ellei saisi laittaa sormiaan naulanreikiin Hänen käsissään -
ja pistäisi sormeaan Hänen kylkeensä. Hän vain päätti, ettei uskoisi muuten.
Jeesuksen herruutta koetellaan, kun näyttää, että olet ainoa.
Tuomas uskoi, kun näki: "Mutta Tuomas, jota sanottiin Didymukseksi, -
yksi niistä kahdestatoista, ei ollut heidän kanssansa, kun Jeesus tuli.
Niin muut opetuslapset sanoivat hänelle: 'Me näimme Herran'.
Mutta hän sanoi heille: 'Ellen näe hänen käsissään naulojen jälkiä -
ja pistä sormeani naulojen sijoihin ja pistä kättäni hänen kylkeensä, -
en minä usko'." Häntä hallitsi se, mitä hän ei aikonut tehdä.
Jos et anna Jeesuksen olla Herrasi, sinua hallitsee se, mitä et aio tehdä.
Sinua määrittää se, ketä et halua auttaa tai mistä et halua huolehtia.
Onko sinun vaikea pitää Jeesusta Herrana?
On helppo laulaa, että Jeesus on Herra, mutta sen tietämisessä -
on suuri voima. Se tapahtuu vain, kun saamme kohdata Jeesuksen.
Pidän siitä, mitä Paavali, silloin Saul, sanoi Damaskoksen tiellä, -
kun kohtasi Jumalan ihmeellisellä tavalla.
Hän kysyi: "Kuka olet, herra?
Kysymys on tavallaan ironinen tai paradoksaalinen.
Jumala oli hänen Herransa ja hallitsi hänen elämäänsä, -
mutta hänen oli kohdattava Jeesus. Hän saikin aikamoisen ilmestyksen, -
kun sokaiseva valo sokaisi hänet ja hän ymmärsi yhtäkkiä, -
että Jeesus Kristus on Herra. Toivon, että voimme ymmärtää, -
millaista on elää antautuneena Jeesuksen herruuden alle.
Tuomas sanoi: "En usko, -
ellen saa itse koskea Häntä. Muuten en usko."
Jumala antaa lupauksiaan, mutta me olemme usein kielteisiä.
Jumala johtaa meitä lupaustensa kautta. Jakeessa Joh. 20:26 -
opetuslapset olivat jälleen koolla lukittujen ovien takana.
Nyt Tuomaskin oli paikalla, mutta hän ei vieläkään voinut nähdä Herraa.
Hän sanoi yhä, ettei uskoisi, ellei Jeesus antaisi lisää todisteita.
Hän oli tuossa vaiheessa sulkenut Jeesuksen herruuden elämästään.
Jeesuksen palvelemisessa on hienoa avata elämänsä Hänelle -
ja ymmärtää, että herruus löytyy Pelastajamme haavoista.
Siinä tilanteessa Tuomaskin sanoi: "Minun Herrani ja minun Jumalani!"
Jeesus nöyryytti itsensä ja otti haavamme kantaakseen.
Millä tahansa alueella olemme haavoittuvaisia ja peloissamme, -
Hänen haavansa voivat parantaa meidän haavamme.
Jos annamme Hänen haavojensa koskettaa omia haavojamme, -
meidän ei koskaan tarvitse kokea, että Hän torjuisi meidät niiden takia.
Meidän ei tarvitse kokea, että Hän torjuisi meidät, -
koska emme ole aina paikalla tai emme antaudu täysin Hänelle, -
sillä rehellisyys viehättää Häntä.
Jos Hän saa koskettaa haavojamme, emme haavoitu enää lisää -
eikä meidän tarvitse kamppailla herruuden kanssa ja piiloutua.
Tapahtuu aivan päinvastoin. Se voi olla ihmeen lähtökohta.
Tuomaskin teki täyskäännöksen. Ensin hän ei millään halunnut uskoa, -
mutta sitten hän sanoi, että Jeesus oli hänen Herransa ja Jumalansa.
Kiitos Jumalalle siitä. On uskomatonta ajatella, -
että nuo samat kädet, jotka loivat maailmankaikkeuden, naulittiin ristille.
Niihin tuli arvet, jotta meidän arpemme paranisivat ja voisimme elää uskossa.
Herra sanoo: "Koetelkaa minua. Minä avaan teille taivaan ikkunat -
ja vuodatan siunausta ylenpalttisesti." Jumalan siunaus valtaa meidät.
Jos sen sijaan, että pysyisit peloissasi muuriesi suojassa, -
annatkin Jeesuksen kauneuden ja haavojen koskettaa itseäsi -
siellä, missä olet, saat nähdä, millainen siunaus se on, -
kun päätät jättää kaiken muun, luottaa Jumalaan ja Hänen sanaansa.
Älä anna kuilun pettymyksesi -
ja Jumalan antaman tehtävän välillä määrittää uskoasi Jumalaan.
Ei niin, että Hän on Herrasi joissakin asioissa, muttei saa koskea toisiin.
Tee Hänestä kaiken Herra. Hän ei ole vain yleisesti Herra, -
vaan sinun Herrasi ja lopulta kaiken Herra, Jeesuksen nimessä.
Silloin saat nähdä, että Jumala kohtaa niitä, jotka todella uskovat Häntä -
ja Hänen lupauksiaan. Meitä hallitsee oma kielteisyytemme -
ja epäuskomme, mutta Jumala antaa paljon lupauksia.
Jakeissa 1. Moos. 12:1―3 Jumala puhuu Abrahamille: -
"Lähde maastasi, suvustasi ja isäsi kodista siihen maahan, -
jonka minä sinulle osoitan. Niin minä teen sinusta -
suuren kansan, siunaan sinut ja teen sinun nimesi suureksi, -
ja sinä olet tuleva siunaukseksi. Ja minä siunaan niitä, -
jotka sinua siunaavat, ja kiroan ne, jotka sinua kiroavat, -
ja sinussa tulevat siunatuiksi kaikki sukukunnat maan päällä."
Jakeessa 5. Moos. 28:1 sanotaan, että jos pidämme Herran käskyt, -
Hän asettaa meidät kaikkia kansoja korkeammaksi.
Raamattu on täynnä lupauksia siitä, mitä Herra tekee. Koettele Häntä -
niin saat tietää, siunaako Hän sinua. Raamattu kehottaa kunnioittamaan -
Jumalaa satomme ensihedelmillä. Teetkö sen vai et?
Raamattu kehottaa tuomaan varastoon täydet kymmenykset, -
jotta Herran huoneessa riittäisi ruokaa. Teetkö sen vai et?
Jos koettelemme Herraa, Hän lupaa avata taivaan ikkunat -
ja vuodattaa siunausta ylenpalttisesti. Teetkö niin? Luotatko Herraan tässä?
Raamattu kehottaa etsimään ensin Jumalan valtakuntaa. Teetkö niin?
Ihmiset tekevät kymmenysten antamisesta osan Raamatun lakia.
Sitten he voivat kieltäytyä siitä, sillä emmehän halua olla lain alla.
Ensimmäiset kymmenykset eivät olleet osa lakia.
Abraham antoi vapaaehtoisesti kymmenykset Melkisedekille.
Hän oli juuri saanut Sodomasta uskomattoman voiton Lootin puolesta.
Hän reagoi siihen antamalla ensin osan saaliistaan Jumalalle.
Hän teki sen iloiten, koska Jumala oli hänen Herransa -
ja koska hän tunsi suuret lupaukset, jotka oli saanut Jumalalta.
Kymmenysten antaminen oli normaali käytäntö ennen lakia.
Se oli juutalaisten tapa osoittaa rakkautta Jumalalle ja palvella Häntä.
Sitten siitä säädettiin laissa ja siitä tuli lainmukainen käytäntö, -
koska juutalaiset olivat lain alla. Se on oikeasti antelias käytäntö.
Noudatamme sitä, jos elämme Raa- matun ikuisten periaatteiden mukaan.
Vaikka päätämme elää anteliaasti, unohdamme usein, -
mistä kymmenysten antamisessa oli alun perin kysymys.
Vaikka uskomme isä sai 400 vuotta ennen lakia ilmestyksen -
kymmenysten antamisesta ja se oli tuolloin niin normaalia, -
se voi nyt olla niin vierasta monille tuohon samaan Jumalaan uskoville.
Abraham oli valmis kunnioittamaan Jumalaa ja antamaan kymmenykset -
Salemin kuninkaalle, jolla oli leipää ja viiniä.
Hän edusti samaa kuin Jeesus meille Uudessa testamentissa.
Sitten oli Sodoman kuningas. Sodoma oli paha paikka.
Se edustaa maailmaa. Sodoman kuningas kaipasi Abrahamin suosiota.
Hän asetti Abrahamin eteen monia houkutuksia, mutta tämä kieltäytyi -
koskemasta niihin. Miksi? Koska Jumala oli hänen Herransa.
Avataan Jumalalle ne elämämme alueet, joilla pelko lamauttaa meidät.
Meillä voi olla hyvä syy pelätä, mutta lopulta kyse on siitä, -
että luotamme Jumalan lupauksiin, annamme Hänen olla Herramme -
ja astumme Hänen voimaansa.
Olen kiitollinen siitä, että olemme aina olleet antava seurakunta.
Olemme sitä yhä. Iso osa tuloistamme menee ihmisten auttamiseen -
mitä moninaisemmilla tavoilla. Siksi Jumala on siunannut meitä.
Hän ei ole vain täyttänyt lupauksiaan. Hän teki enemmän kuin uneksimme.
Jumala ei kuitenkaan rakasta tätä seurakuntaa enemmän kuin sinua.
Uskon, että jos luotamme Jumalaan ja pidämme Hänet Herranamme, -
Hän toteuttaa mahdottomat asiat ja pysyy uskollisena lupauksilleen.
Saamme kokea Jumalan uskomattoman uskollisuuden, -
jos koettelemme Häntä, kuten Hänen sanansa kehottaa.
Rohkaisen sinua: Avaa verhot. Älä anna pelon vangita itseäsi, -
vaan astu eteenpäin ja opettele luottamaan Jumalaan kaikessa.
Osalle raha-asiat eivät ole ongelma. Olette vapaita, ette piileskele -
ettekä elä pelossa, mutta teillä voi olla ongelmia muilla alueilla.
Murra asiat, jotka yrittävät pitää sinua vankina ja muista aina, -
että Jeesus on edelleen Herra.
Jos päästämme Hänet sisälle elämäämme, saamme kokea -
Hänen uskollisuutensa ja herruutensa aina vain uudestaan.
Tuomas ei halunnut uskoa, mutta sanoi sitten: "Herrani ja Jumalani."
Tekisitkö sinä samoin?
Isä, kiitos Sanasi voimasta. Kiitos, että se puhuu elämää.
Rukoilen, että voimme seistä uskossa ja luottaa Sinuun.
Rukoilen, että annat meidän elää esikuvina uskollisuudestasi.
Isä, auta meitä ottamaan se iso askel, joka meidät pitää ottaa, -
jotta voimme luottaa Sinuun -
ja tehdä Sinut joka ikisen elämämme alueen Herraksi.
Auta meitä elämään sen uskon tason mukaan sitoutuneina Sinuun.
Isä, rukoilen, että siunaat meitä niin kuin siunasit Abrahamia, -
että siunaat Sanasi lupauksen mukaan niitä, jotka ovat anteliaita.
Olkoon se heidän osansa tänään. Kiitos Jeesuksen nimessä, aamen.
Ylistäkää Herran, Jumalamme nimeä -
kädet kohotettuina
Herra, annan elämäni tietäen, -
että Kristuksessa olen todella olemassa
Pyhä Henki, pala tulen lailla
UUSI HILLSONG-ALBUMI TILATTAVISSA ENNAKKOON
Kirjasta on ihmisille apua, koska se on rehellinen.
Tämä mies on elävä todiste Jumalan työstä hänessä.
Tavoitteeni on antaa ihmisille toivoa. Uskon, että jos valitsemme oikein, -
se avaa meille ovia ja auttaa meitä elämän suuressa seikkailussa.
Olen iloinen, että katsoit ohjelman. Jumalan Sanaa julistetaan, -
jotta se rakentaisi ihmisiä. Ei ole mitään rohkaisevampaa -
kuin Jumalan Sana. Kiitämme teitä rukouksistanne.
Kun katsotte ohjelmaa, Jumalan Sana leviää kaikkialle.
Uskon, että paras on vielä edessä. Upeaa viikkoa ja nähdään taas!
Laula, jos uskot tänään! Minä uskon!
Sillä uskon Sinuun
Uskon, että nousit kuolleista
Uskon, että Jeesus Kristus on Herra
Uskon Jumalaan, Isäämme, uskon Kristukseen, Hänen Poikaansa, -
uskon Pyhään Henkeen, Jumalamme on kolmiyhteinen
Suomennos: Anni Lähteenmäki