Isa, ma lihtsalt tänan Sind selle imelise paradoksi eest,
et hetkel, mil me põlved puudutavad maapinda,
puudutame me samaaegselt taevast.
Aita meil mõista seda tagurpidi mõtet ülespidi kukkumisest.
Issand, ma palun, et me poleks vaid inimesed,
kes püüdlevad tähtede poole,
vaid et me püsiks kindlas ühenduses Sinu eesmärkidega
ka siin maises elus,
mis tegelikult on juba taevas paika pandud.
Aitäh Sulle selle eest Jeesuse nimel, aamen.
Nii tore, et oled liitunud meiega -
ükskõik, kus maailma ostas sa siis ka poleks.
Mulle meeldib, kui inimesed võtavad minuga ühendust
ja annavad teada oma asukohast Euroopas, Ameerikas,
Lõuna-Ameerikas jne.
Mulle meeldib elada sel ajal ja ajastul praegu.
Kord oli aeg, mil kuulutasin 45-inimesele
ühes väikeses kooli aulas.
Täna aga pole mul aimugi, kes kõik mind vaadata võivad.
Mulle nii meeldib see!
"Puuduta taevast!" on mu tänase sõnumi pealkiri.
Jaakobuse 1 ptk on täis jumalikku tarkust,
nii et alustame Jaakobuse 1 ptk'i 5-nda salmiga,
mis puudutab kõiki ja ütleb:
"Kui kellelgi teist jääb vajaka tarkust..."
Me kõik vajaksime rohkem tarkust.
Eriti veel, kui arvestada seda,
et Õpetussõnad ütlevad, et tarkus on kõige olulisem asi üldse.
"Kui kellelgi teist jääb vajaka tarkust,
siis ta palugu Jumalalt, kes kõigile annab heldelt..."
See on see, milline me Jumal on - annab heldesti ja süüdistamata;
ehk teisisõnu - ilma meis vigu leidmata.
Ilma meid hukka mõistmata.
Kui palud Jumalalt tarkust,
ei tuleta Ta sulle meelde kõiki asju, mida oled valesti teinud
ja põhjuseid, miks üldse jamadesse sattusid.
Ta annab heldesti ja süüdistamata neile, kes paluvad.
Kui kena!
Kui võimas!
Jaakobuse raamat on täis tõotusi, kuidas puudutada taevast.
Jaakobuse 1 ptk räägib elukroonist
ja laiendatud piiblitõlge ütleb, et see on kui elu elu peale.
See tähendab, et meid varustatakse küpsusega, terviklikkusega
ja sisuliselt kõigega, mis tarvis, et meil poleks millestki puudus.
Mis tähendab seda, et oled enam, kui valmis!
Valmis kõigeks, mis Jumalal on veel sinu jaoks varuks.
Jaakobuse 1:1 annab meile aimu Jaakobuse südamest ja vaimust
ning mina usun, et ka tema imelisest tarkusest.
Vaadake, mida Jaakobus ütleb, kui ennast tutvustab.
"Jaakobus, Jumala ja Issanda Jeesuse Kristuse sulane.."
Nii Jumala kui Jeesuse puhul
peetakse siin silmas nende ülimat staatust
ja täielikku alistumist Jumalale, kellesse Jaakobus uskus.
Seejärel kõneles Jaakobus aga 12-suguharule, kes olid laiali löödud.
Ehk teisisõnu - ta kõneles tolle aja usklikele,
kes olid mööda ilma laiali.
Kõik need 12 suguharu.
Kuid ta kirjeldas end ka kui alistunud-seotud sulane.
See on huvitav viis alustada oma kirja,
sest Jaakobusel oli nii palju teisigi staatusi,
mida ta oleks võinud kasutada.
Esiteks, ta oli Jeesuse väikevend.
Ta oli vanim Jeesuse noorematest vendadest.
Nii et kõigi nende laste seast,
kes Piibli väitel Maarjal ja Joosepil olid,
oli esimene alati Jaakobus.
Siinkohal on oluline selgitada,
et Jaakobus polnud mitte Jeesuse vanem vend,
sest vastasel korral poleks Maarja olnud neitsi.
Nii et Jaakobus oli Jeesuse väikevend,
kes samas oli vanim kõigi sama pere teistest lastest.
Seda mõistes, on ka vähe tõenäoline, et Naatsareti 7-liikmelises peres
oleks igal lapsel olnud oma tuba ja oma luba.
Suure tõenäosusega jagasid nad siiski tube
ja suure tõenäosusega jagas Jeesus tuba
esimesega oma vendadest ehk Jaakobusega.
Nii et ta oleks võinud vabalt öelda: "Ma olen Jeesuse vend!
Ma tunnen Teda! Ma tunnen Teda!
Vaadake, see on paberil selgelt kirjas, et Ta on mu vend.
Ta on mu vend! Me jagasime tuba!"
Jaakobus oleks võinud vabalt minna Ta juurde,
kuna ju tundis Jeesust ja oli Ta sugulane.
Kuid ta ei teinud seda.
Teiseks: Jaakobus sai iskliku ilmutuse Jeesuse kohta.
Ta oli algul skeptiline oma vanema venna väidete suhtes,
kuid siis ta sai ilmutuse Jeesusest ja see muutis teda täiega.
Nii et selle asemel, et nimetada end Jeesuse vennaks,
nimetas ta end Jeesuse sulaseks.
"Kui mu põlved puudutavad maad, puudutavad need samas ka taevast."
See on lause ühest imelisest Hillsongi laulust.
See on üks imeline paradoks.
Jaakobus polnud vaid Jeesuse vanem väikevend,
aga temast sai ka
Jeruusalemma koguduse vanempastor või president.
Ta oli Jeruusalemma koguduse juht.
Jeruusalemm oli koht, mille kohta Jeesus nägi ette,
et evangeelium levib sealt nii Juuda kui Samaariamaale
ja kuni maailma otsteni.
Ehk teisisõnu oli tegu kõige mõjuvõimsama kogudusega
kogu Uue Testamendi ajastul,
kuna evangeelium pidi sealt välja minema.
Jaakobus oli Uue Testamendi koguduse
peakorpuse vanempastor või president.
Ta oli koguduse sammas; see kõige tähtsam sammas.
Jaakobus oleks võinud kirjutada oma visiitkaardile:
"Jaakobus, Jeesuse vanem vend".
"Jeerusalemma koguduse vaimulik, doktor ja vanempastor".
"Koguduse sammas".
Kui mõelda tema mõjule,
siis ta ei kirjutanud ainult efeslastele või tessalooniklastele,
vaid ta kirjutas kõigile 12-suguharule, kes olid mööda ilma laiali.
Kõigile tolle aja usklikele, kus iganes nad ka koos ei käinud.
Tal oli mitmeidki põhjuseid, miks heas mõttes nina püsti ajada;
sh läbi aegade parima raamatu kirjutaja staatus
tänu Jaakobuse kirja kirjutamisele.
Nii et Jaakobus oli kõva tegija.
Ikka kohe täiega kõva tegija!
Kuid ta ise nimetas end alistunud sulaseks.
Alistunud sulaseks ehk lausa orjaks.
Olukorras, kus oleks võinud nii paljugagi uhkustada.
Oma õiguse tagaajamine on maailma vaimsus
ja see ütleb järgmist:
"See on uskumus,
et inimene väärib loomupäraselt eesõigusi või erilist kohtlemist."
Meile meeldib iseendid upitada.
Tänu oma sugulussidemetele Jeesusega,
oleks Jaakobus võinud ju selle peal liugu lasta,
kuid ta ei teinud seda.
Ta elas hoopis oma kuulutusest ja usust Jumalasse ja Jeesusesse.
Oma õiguse tagaajamine on maailma vaimsus.
Me elame selle põhjal, mille oleme välja teeninud.
"Mul on omad õigused! Ta on mu vend ja me oleme üks pere"
See on see, kuidas oma õigus kõlaks.
Otsekui öeldes: "Kas sa siis ei tea, kes ma olen?"
Mu poeg Joel ütles kord pühapäevakoolis õpetajale,
kes püüdis teda korrale kutsuda: "Kas te ei tea, kes ma olen?"
Kuid laias laastus julgen siiski öelda,
et kasvades üles siin koguduses,
ei olnud me lastes küll seda oma õiguse tagaajamise meelsust.
Mäletan, kuidas kaasasime Ben'i suhtlema külalistega
ja olema seal, kus kõik teisedki olid,
tegemas ka vabatahtlikku tööd nagu kord ja kohus.
Sest me ei tahtnud, et me lapsed kasvaks üles vääras meelsuses,
mis samas on nii kerge tulema.
Peale Hillsongi konverentsi pärastlõunast sessiooni,
mil olin osalenud küsimuste-vastuste ringis,
kiirustasin ruttu minema, sest mul oli palju asju teha.
Konverentsi raames on ju palju asju, mis vajavad korraldamist.
Kuid üks noormees peatas mu.
Ta oli teksades ja avatud kaelusega särgis -
nagu tavaline mees ikka.
Kuna mul oli kiire,
polnud ma väga vaimustatud sellest peatamisest,
kuid et mitte olla ebaviisakas, peatusin siiski hetkeks.
Ta rääkis mulle juhtimisest ja erinevatest asjadest,
kuni mingi aja pärast mainis sedagi,
et on meie osariigi politseijõudude abikomissar.
Olgu siinkohal öeldud, et meie osariigi politseijõud
on sõna otseses mõttes ühed suurimad kogu maailmas.
Võite ise järgi vaadata.
Ja nüüdseks on see mees olnud juba aastaid ülemkomissar.
Samas tuli ta mu juurde alandliku meelsusega
ega kekutanud sellega, kes ta tegelikult oli.
See tuli pigem vestluse käigus välja ja ma mõtlesin:
tänu Jumalale, et me ei hinda inimesi vaid nende välimuse põhjal,
sest vastasel korral oleks ma sealt juba jalga lasknud,
mõeldes: "Kes see tüüp veel üldse on?"
Olime kord Bobbiega New Yorgis, Time Square'i väljakul
nautimas väikest pausi.
See oli mõni aasta enne,
kui Hillsongi kogudus ka New York'i tekkis.
Kuid me sattusime Times Square'i kogudusse,
mille rajajaks oli David Wilkerson.
Wilkerson on kirjutanud raamatu "Rist ja pussikangelased",
mis räägib võimsast Jumala liikumisest
New Yorgi gängide ja sõltlaste seas.
Nii et Wilkerson rajas ka Times Square'i koguduse.
Seal ma siis olin, lootuses hiilida vaikselt sisse,
istuda taha ritta ja vaadata, mis toimub.
Kuniks üks naine teatas mulle:
"Vabandage härra, aga te ei saa tulla sisse,
kuna kirik on puupüsti täis ja te peate minema kõrvalsaali."
Teate, see on hea näha vahel asju teise nurga alt.
See teeb head mu egole,
pannes proovile ka selle, kas ajan oma õigust taga või mitte.
Oleksin nii kangesti tahtnud öelda: "Kas te ei tea, kes ma olen?"
Muidugi ta ei teadnud. Tal polnud aimugi!
Ja isegi, kui ta oleks teadnud, oleks tal vist ikkagi ükskõik olnud.
Nii et ta ütles, et ma ei saa sinna sisse.
Kuid seal kõrval oli üks teine naine, kes mind nägi ja ütles:
"Pastor Brian!"
Ma ütlesin talle tere ja seda, et tahtsin lihtsalt veidi ringi vaadata.
Ta ütles: "Minge aga sisse, pole probleemi!"
Seistes seal saali tagaosas ja jälgides hetkeks kõike toimuvat,
nägin muidugi ka David Wilkersoni laval
ja üldse seda, kuidas kogu lugu toimis.
See paik oli puupüsti rahvast täis!
Ma olin seal ehk 15 sekundit,
kuniks üks teine naine patsutas mulle õlale ja ütles:
"Härra, te peate lahkuma! Te ei saa jääda siia."
Nii et alandliku Issanda sulasena ma kõndisin sealt välja ja lahkusin.
On lausa hämmastav,
kui kiiresti me kipume end samastama sellega, kes me oleme ja mida teeme.
Kui kiiresti me upitame end oma sõnadega.
Me oleme nii haaratud sellest, kes me oleme.
Räägin siinkohal ühe kiire nalja,
mis on ühtpidi ohtlik,
sest ma olen maailma kehvem naljamees.
Ma olen kas spontaanselt naljakas või üldse mitte naljakas.
Kuid kuna te ju armastate mind,
siis naerge aga julgesti mu nalja peale.
Oli kord üks mees, kes helistas kirikusse
ja tahtis rääkida pastoriga.
Nii et ta ütles: "Kas ma saaksin palun peakuldiga rääkida?"
Peakuldiga?!
Sekretär vastas: "Kuidas palun? Me pastor on püha Jumala mees!
Mis mõttes te kutsute teda peakuldiks?"
Mees vastas: "Olgu siis peale.
Tahtsin lihtsalt kirikule miljon dollarit annetada."
Sekretär mõtles hetke ja ütles siis:
"Las ma vaatan, kas leian selle vana isase üles."
Mulle nii meeldivad inimeste värvikad ametinimetused.
Üks esimesi asju, mida sinult küsitakse -
lendad sa siis lennukis, või kus iganes sa oled -
"Millega te tegelete?"
Ja kuna sa ei taha näida mingi alamklassi tegijana,
aga ikka kõrgema klassi omana,
siis on lausa hämmastav,
kuidas tänavakoristajast saab maantee keskkondlik korrashoidja.
Kõlab ikka nii palju paremini
ja ma mõtlen: "Wau! Kui tore!"
Nii ei ole ka meil koguduses autode parkimise abistajaid, ei!
Meil on sõidukite paigutamise korraldajad.
Need on need, kelledest te igal pühapäeval peaaegu üle sõidate.
Kuid nad on väga tähtsad inimesed - sõidukite paigutamise korraldajad
ja mitte mingid vanad, head parkimisala vabatahtlikud.
See kõik on nii inimlik.
Inimliku loomuse tõttu püüame endast ikka paremat muljet jätta.
Kuid Jumala Kuningriigis käivad asjad hoopis vastupidi.
Pange tähele järgneva imelise laulu sõnu,
mis on täiega väelised ja täis õndsat paradoksi.
"Mis imeline rikkus seal tähtede taga,
need tohutud kõrgused, mida raske ronida."
Ja siin on nüüd see paradoks:
"Jõudsin juba nii kaugele ja kukkusin siis kõrgelt."
Rääkides tähtede poole püüdlemisest:
"...need tohutud kõrgused, mida raske ronida.
Jõudsin juba nii kaugele, ja kukkusin siis kõrgelt.
Kuid ometi leidsin taeva, kui armastus mind põhjas tervitas."
Ja kuulake nüüd - kui võimas!
"Ülespoole kukkudes..."
Ainuüksi selle mõtte üle annab juba pikalt mõelda.
See mõte ülespoole kukkumisest.
"Ülespoole kukkudes, vaim lendlemas,
ma puudutan taevast, kui põlved puudutavad maad."
On teada, et Jaakobusel, kes on kirjutanud Jaakobuse raamatu,
olid põlvedele tekkinud paksendid
tänu tohutule ajale, mis ta veetis palves.
Jumal kasutas teda suure juhina, kes kirjutas ka tolle aja kogudusele.
Ta oli kui koguduse sammas - mõjuvõimas ja tähtis isik,
kes oma tausta poolest
ei leidnud Jeesust vaid kui oma Päästjat.
Jah, ta tegi seda ka, kuid Jeesus oli ühtlasi ka ta vend,
kellega ta oli kogu lapsepõlve jaganud ühist tuba.
Tänu oma põlve paksenditele oli ta ehe näide sellest,
mida tähendab puudutada taevast, kui põlved puudutavad maad.
Mu palve on, et ka meie mõistaks seda dünaamikat,
sest kogu me loogika ja meid ümbritsev maailm
ütleks hoopis vastupidist.
Inimesed on sageli suures meeleheites selles osas,
mis puudutab nende unistusi ja visiooni;
mis puudutab nö tähtede poole sirutumist,
kaotades kõige selle keskel ühenduse sellega,
kuhu Jumal on nad asetanud just praegu
ja mis kätkeb endas samuti Jumala tahet.
Jumala tahe pole miski "seal kusagil".
"Oo Jumal, mis on su tahe?"
Ei! Parim viis selle leidmiseks on olla ustav just seal,
kuhu Jumal on su praegu pannud.
See on parim koht, kust leida Jumala tahe ja eesmärk.
Jaakobuse puhul näeme esiteks seda, et ta mõistis alandlikkuse tähtsust.
Toon siinkohal paar imelist kirjakohta Jaakobuse kirjast.
Esimene neist on Jaakobuse 1:9-11, kus on juttu vaesest ja rikkast:
"Madal vend kiidelgu oma kõrgusest."
See on Jumala soov ja tahe kõigi suhtes.
Ta tahab tõsta ja ehitada sind üles; tahab täita oma tõotused su elus.
Piltlikult öeldes on Ta tahe, et puudutaksid taevast.
See on see, mida Ta tahab!
Öelge kõik: "See on see, mida Ta tahab!"
Kas see oli tõesti kõik?
"See on see, mida Ta tahab!"
Ma saan aru,
et osad teist on taoliseks käitumiseks liiga täiskasvanud.
Mulle meeldib jutlustada - see on lahe!
Sest miks ma muidu seda teeks, kui see seda poleks?
Teil ehk pole eriti lõbus, aga mul siin laval on täiega vinge!
Täiega lahe!
Kuid see salm läheb edasi, rääkides sellest,
kuidas lilleke kuivab päikese lõõsas ja lõpuks kaob.
Ja ka seda, et: "Nõnda närtsib ka rikas oma ettevõtmistes."
Ehk siis: "Madal vend kiidelgu oma kõrgusest,
rikas aga oma madalusest."
Ma ei usu, et Jumal tahaks alandada rikkaid.
Küll aga tahab Ta, et rikkad mõistaks, et nende au ja tõotused
ei peitu nende rikkustes ja varas,
vaid nende alandlikkuses.
See on see, kus see peitub.
Laiendatud piiblitõlge ütleb rikka alandlikkuse kohta:
"Et see tooks esile ta inimliku hapruse."
Mina usun, et Jumala tahe on,
et me ei kaotaks kunagi oma inimlikku haprust.
Ajal, mil saame ühtpidi osa Jumala väest, varustatusest,
tõotustest ja viljakusest,
sirutudes kogu südamest taeva poole.
Jaakobus mõistis maapinna tähendust,
kuna ta põlvedel olid maas põlvitamisest paksendid
ja ta leidis alandlikkuses omamoodi au.
Kuid ta mõistis ka taevas ja tähtedes peituvat väge.
Jaakobuse 1:16 räägib sellest, kust kõik me annid tulevad.
"Ärge eksige, mu armsad vennad!
Iga hea and ja iga täiuslik kink tuleb ülalt, valguste Isalt,
kelle juures ei ole muutust ega varjutuste varju."
Ehk ta kirjeldab Jumalat
otsekui päikese, kuu ja tähtede Jumalat.
Taeva ja valguse Jumal!
Lisaks sellele ütleb Jaakobus, et Jumal on muutumatu,
ehk püsiv ja jääv me elus.
Mistõttu Tema eesmärkide ja tahte osas me elus
pole samuti mingeid kõikumisi ega tagasilangusi.
Jaakobus mõistis alandlikkuse tähendust.
Seetõttu ta ütleski, et:
"Madal vend kiidelgu oma kõrgusest, rikas aga oma madalusest."
Kui aga rikas tahab sõltuda oma rikkustest
ja toetuda omaenda jõupingutustele,
siis ta närbub ja kaob nagu kõik teisedki.
Minu, kui pastori südameigatsus, on näha,
kuidas Jumala eesmärgid saavad vabastatud inimeste eludesse.
Mitte selleks, et hoida neid kuidagi ohjes ja madalana.
See on teema, mis läbib kogu Piiblit.
Vaadakem Õpetussõnad 11:28
"Kes loodab oma rikkuse peale, langeb,
aga õiged haljendavad nagu lehed."
Kui imeline!
Kes loodab oma rikkuse peale, langeb,
aga õiged saavad õitsema.
See on Jumala tahe, et Tema rahvas Ta kojas õitseks.
See on Jumala tahe!
Matteuse 23:12 räägib alandlikkusest ja ülendamisest:
"Kes ennast ise ülendab, seda alandatakse,
ja kes ennast ise alandab, seda ülendatakse."
1 Peetruse 5:6 on sama printsiip:
"Alanduge siis Jumala võimsa käe alla,
et tema teid ülendaks õigel ajal."
On siis Jumala tahe teid kuidagi maha suruda?
Ei, Jumal tahab teid üles tõsta!
Ta tahab näha teid tõusmas Tema eesmärkide ja tahte sisse.
Kuid samas peab mõistma ülespoole kukkumise tähendust.
Seda, et taeva puudutamine ei käi läbi tähtede poole püüdlemise.
Kui Jumal andis Aabrahamile visiooni,
hõlmas see endas nii tähti kui ka liiva.
1 Moosese 22:17-18
"Ma õnnistan sind tõesti
ja teen su soo väga paljuks -
nagu tähti taevas ja nagu liiva mere ääres -
ja su sugu vallutab oma vaenlaste väravad!
Ja sinu soo nimel õnnistavad endid kõik maailma rahvad,
sellepärast, et sa võtsid kuulda mu häält!”
Jumal ütles Aabrahamile: "Vaata taevasse ja seal olevaid tähti."
Vaatame veelkorra neid enne mainitud laulusõnu:
"Mis imeline rikkus seal tähtede taga,
need tohutud kõrgused, mida raske ronida.
Jõudsin juba nii kaugele ja kukkusin siis kõrgelt."
Vaadake tähtede poole,
sest see on see, kust leiate Jumala varustatuse;
Tema tõotused ja ustavuse
ning Jumala viljakuse.
Just seal!
Kuid liivapealne on see, kus tuleb esile te alandlikkus,
ohvrimeelsus ja teenimine.
Liivapealne on see, kus need kõik oma kuju võtavad.
Olen viimase 18 kuu jooksul valanud oma elu sellesse raamatusse
"Ela, armasta, juhi"
See kätkeb endas nii isiklikke kui juhtimisalaseid lugusid,
milledest paljusid ma pole veel kunagi varem jaganudki.
Mu palve on, et igaüks, kes seda raamatut loeb,
leiaks selle lehekülgedelt piibellikke tõdesid,
mis on põimitud igapäeva olukordadega.
Loodan, et lugejate südamed saavad nende läbi üles õhutatud
mitte vaid unistama suurelt oma tulevikust,
aga usaldama ka Teda, kes hoiab kogu elu koos.
"Ela, armasta, juhi" on saadaval ka E-raamatuna ja helikandjatel.
TAEVAS JA MAA
Armastus, mida ette kuulutati prohvetite poolt, kes kõnelesid
Selle kohta, kes oli tulemas
Taevas tuli me juurde, et lepitada me südamed
Sinuga, Jumal
Taevas ja maa kohtuvad
Kõigi me Päästja on tulnud
Äratades surnud ellu
Seda kõike Sinu nime auks
Ta tuleb lootusega päästerüüs,
et juhtida meid koju
Tervenemine Ta tiibades, vabadus Ta haavades
Tema kuningriik las tulla
Taevas ja maa kohtuvad
Kõigi me Päästja on tulnud
Äratades surnud ellu
Seda kõike Sinu nime auks
Tema vermete läbi oleme terveks saanud
Tänu Tema surmale võime elada
Jeesuse nimel, Jeesuse nimel
Ei ole ühtki teist nime, ei ole ühti teist nime
kui Jeesuse Kristuse, meie Jumala oma
Istudes taevastes, olles võitmatu
Mäed kummardavad, kui tõstame kõrgeks Ta nime
Ei ole ühtki teist nime, ei ole ühtki teist nime
kui Jeesuse Kristuse, meie Jumala oma
Leia lootust Temas, kui tundub, et kogu elu on läbi
Vaata ristil saavutatud võidule
Tema vägi on võitnud nii haua kui surma
Me elu peitub Tema nimes
Suurimas nimes üle kõikide
Tõstke oma silmad, saabus Kuningas
Maailma valgus, kes sirutub meieni
Ei ole ühtki teist nime, ei ole ühtki teist nime
kui Jeesuse Kristuse, meie Jumala oma
Istudes taevastes, olles võitmatu
Hillsongi konverentsid on selleks,
et aidata kohalikel kogudustel saavutada kõikjal oma eesmärke.
Hillsongi konverentsid on selleks,
et aidata kohalikel kogudustel saavutada kõikjal oma eesmärke.
Selleks, et varustada juhte, jüngreid, jutlustajaid, õpetajaid
ja kogudusi tervikuna.
Nagu alati, oleme kaasanud parimad piibliõpetajad,
Jumala kuningriigi inspireerijad
ja loovad innovaatorid.
Rääkisin täna Jaakobusest, Jeesuse vennast.
Jaakobusest, kes oli Jeruusalemma koguduse pastor
ja selle koguduse sammas.
Jaakobus, kes kirjutas usklikele, kes olid mööda ilma laiali.
Kui ta aga alustas Jaakobuse kirjaga,
mis oligi mõeldud laiali olevatele usklikele,
siis ta ei alustanud kõigi oma tiitlite ja muude pagunite loeteluga,
vaid ta nimetas end Kristuse alistunud sulaseks.
Sõna otseses mõttes kui orjaks.
Ehk teisisõnu - ta oli alandlik,
tänu millele teda tegelikult ülendati.
See on midagi, mida tahaksin uskuda ka sinu puhul.
Tahan julgustada sind pühenduma kõigele,
mida Jumal on sulle tõotanud.
Seda selles vallas, mis puudutab su unistusi
ja asju, mida Ta on rääkinud su südamesse.
Keset seda kõike
ära aga kunagi kaota Jumala teenimise ehedat reaalsust
igal oma elupäeval.
Nii tore, et olid meiega!
Ole õnnistatud, kena nädala jätku
ja ära kunagi unusta - parim on alles ootel!
Tõlge: Anne-Ly Raukas