Kuidas Jumal su iseloomu läbi katsub?
Viletsus ja raskused loovad kannatlikkust,
kannatlikkus aga ei lase pettumustel sind rajalt maha võtta.
Iga väljakutse elus on võimaluseks võita ära pettumused.
Mida tugevam loomu poolest oled, seda enam saab Jumal sulle anda.
Tugev loomus omab aga lootust, mis ei jäta häbisse.
Tore, et oled taas meiega, kui jätkame pettumuse teemadel,
rääkides sellest, kuidas pettumused lihvivad meid.
Jumal tugevdab nende läbi meie loomust,
tänu millele suudame saavutada mida iganes,
milleks Ta on meid kutsunud.
Usun, et see sõnum aitab sul mitte jääda oma pettumuste alla,
aga kasutada neid kui katalüsaatorit saavutamaks kõik see,
mida Jumal tahab su elus teha.
Eelmises saates...
Täna tahan rääkida pettumustest.
Murdvatest pettumustest
ja sellest, kuidas Jumal saab neid kasutada
muutmaks sind veelgi paremaks ja tugevamaks.
Üks on kindel - pettumused ei tule Jumalalt.
Tema ei ole pettumuste allikas ja seda on oluline teada.
Pettumus on miski, mis viib sind eemale, teises suunas.
Nii nagu kõik ebameeldivused, usaldamatus ja võimetus seda teevad.
Need viivad sind vastupidises suunas.
Nii tahavad ka pettumused juhtida sind kõrvale sellest,
mille Jumal on sulle valmis pannud.
Kuid sa pead uskuma, et Jumal on valinud ja kutsunud sind.
Jeremija oli ka Jumala poolt kutsutud.
Jeremija 1:4 ütleb:
Enne kui ma sind emaihus valmistasin, tundsin ma sind,
ja enne kui sa emaüsast välja tulid, pühitsesin ma sinu."
Jeremija oli valitud Jumala poolt olemaks rahvastele prohvetiks.
Isik tema kutse taga oli Jumal, tema positsioon oli olla prohvet
ja tema meelevald oli üle rahvaste.
Jumal oli pannud oma nime tema üle.
4 Moosese 6:27 käskis Jumal preestreid
panna Tema nimi rahva üle ja õnnistada neid.
Ära lase kellelgi tuua pettumust enese üle
ja lase ka ise sel tulla enese üle.
Sest Jumalal on plaan ja meelevald su jaoks,
et täita seda plaani, mis Tal on su elu jaoks,
tehes seda Tema nimel.
Andku Jumal kui tulega su südames märku neist asjadest,
mida pettumused tahavad röövida su käest.
Sest üks on kindel - millal iganes sa usus välja astud,
et astuda Jumala poolt seatud asjade sisse,
on lausa uskumatu, kuidas peaaegu et koheselt
järgneb neile sammudele ka pettumus.
Kui mina ja Bobbie otsustasime esimest korda
usus välja astuda.
See oli 7-8 aastat peale mu Piiblikooli õpinguid
ja ajal, mil olime olnud abielus mingi 1,5 aastat.
Otsustasime astuda välja ja minna kuulutama.
Rändasime läbi kõik suuremad metropolid Ameerikas,
käisime Austraalias Wagga Waggas ja Gilgandras.
Käisime paljudes teisteski kohtades.
Teie seal telerite taga ärge muretsege, kui need kohad teile võõrad tunduvad,
sest enamus siinseid kohalikkegi pole neist paikadest kunagi kuulnud.
Kuid need on need paigad, kus me käisime.
Me tegime sellega ühe ususammu ja palka me selle eest ei saanud.
Ma käisin poodide aknaid pesemas,
saades 2 dollarit väikese akna ja 5 dollarit suure akna eest.
See on see, kuidas ellu jäime ja oma üüri maksime.
Nii et me olime just langetanud oma otsuse...
Mul oli tol ajal igavesti suur automürakas -
kasutatud auto, aga täiega võimas!
Vana hea Austraalia auto.
Bobbie oli 19 nädalat rase ja me olime hommikul teel tööle,
mis asus enam vähem ümber nurga.
Ma küll ei tea, kuhu või mida ma vahtisin,
aga me sõitsime tagant sisse väikesele Jaapani Mazda'e.
Õnneks keegi tõsiselt viga ei saanud,
kuid Bobbie oli 19 nädalat rase
ja kuna olime teel vaid ümber nurga, polnud ta kinnitanud oma turvavööd.
Nii et ta lendas peadpidi esiklaasi suunas.
Kiirabi tuli ja andis talle lähedalolevas majas esmaabi.
Minu vana autoga oli kõik korras, vaevu ühtki kriimustustki.
Kuid see väike Jaapani auto nägi välja nagu lõõtspill.
Kokkusurutud nagu lõõtspill.
Lisaks sellele avastasin seal,
et mu liikluskindlustus oli just lõppenud nädal enne.
Nii et me olime teel täitma oma kutsumist
ja korraga seisin ma silmitsi pettumusega,
kust ei tundunud mingit väljapääsu.
Ka siin on täna inimesi, kes tahavad astuda välja
ja usaldada Jumalat.
Te teete suuri samme ja ohverdate palju, et järgida Jumalat.
Ja kuigi pikemas perspektiivis nii nagu Taavetki ütles,
ei hülga Jumal oma õigeid kunagi ega pea nad ka eales leiba kerjama,
siis ometigi võib vahel esimese asjana tulla hoopis proovilepanek,
mida me kohe üldse ei oota.
Seega küsimus on:
kas laseme juhtida end pettumustel või Jumala poolt määratud plaanidel?
Kui pettumused tulevad, ära lase neil peatada end.
Rääkisin juba aastaid tagasi ühes oma jutluses,
et kui miski saab ka läbi, ära ometigi peatu!
Sest parim on alles ootel!
Olin juba ammu aega tagasi läbilennul Dubaist, Lähis-Idas
ja sealses lennujaamas olid need liikuvad teed e eskalaatorid.
Me ees oli üks naine, kes oli vist kusagilt maalt
ja polnud elus näinud ühtki eskalaatorit.
Ta küll astus sinna peale, kuid hoidis kätega kõvasti kinni
ega teadnud, mida seal peale hakata.
See oli pikk eskalaator ja tema taga tuli palju inimesi.
Kui see naine aga eskalaatori lõppu jõudis,
astus ta sealt küll maha, kuid jäi samas kohe seisma.
Kuid tema taga tulevatel inimestel polnud võimalust seisma jääda,
sest eskalaator liikus ju edasi.
Nii et inimesed hakkasid üksteisele otsa põrkama,
moodustades kui ühe suure puntra.
Kogu loo moraal on aga sellest,
et kui miski asi ka lõppeb või läbi saab - ära peatu!
Ära lase pettumusel röövida end ja valitseda enese üle.
Sest parim on alles ootel!
On nii lihtne lasta ajutistel pettumustel
rikkuda ära su igavene saatus.
Üks pastor ütles kord Hillsongi konverentsil:
"Sinu välised väljakutsed on vaid nii tugevad,
kui sinu seesmised tugevused neil olla annavad."
Ehk nagu Jeremijagi puhul,
kes algul ei tahtnud midagi teada Jumala plaanist,
kuid kes ometigi koges Jumala sõna põlemas enda sees.
Ehk see, mis oli ta sees, oli suurem, kui ta pettumus.
Ehk see ongi see küsimus:
mis on sinu sees suuremat, kui su pettumus?
Loomulikult võivad pettumused olla kohutavad ja ootamatud,
kuid las ma öelda sulle - need ei tule Jumalalt,
sest Tema ei peta kedagi.
See kas tuleb meie seest, või meid ümbritsevast
ja kohe kindlasti alati põrgust.
Kuid Jumal saab kasutada neidki olukordi, nagu Ta kasutab kõike
et täiustada sind ja valmistada sind ette
Jumala poolt määratud asjadeks.
Ta kasutab neid asju oma nime auks ja ma tõesti usun, et Ta teeb seda.
Jeremija 20:11-12
"Aga Issand on minuga otsekui võimas kangelane;
seepärast komistavad mu jälitajad ega suuda midagi.
Nad jäävad suurde häbisse, sest neil ei ole tulemust.
See on igavene häbi, mida ei unustata.
Vägede Issand, kes sa katsud õige läbi,
kes sa näed neerusid ja südant."
Jeremija otsustas mitte lasta pettumusel röövida oma rõõmu.
Lase ajutisel pettumusel luua igavesti tugevat loomust endas.
See on nii oluline.
Tea, et pettumused on ajutised, isegi, kui nad ei tundu sellena.
Kuid ära lase neil teha midagi enamat, kui tugevdada sinu loomust,
mis jääb püsima.
Sest ka see nõuab tugevat loomust,
et võtta vastu ja kanda välja Jumala õnnistused ja plaanid,
mida Ta tahab tuua su ellu.
Edukus ei ehita kunagi loomust, vaid ainuüksi paljastab selle.
Küll aga teevad pettumused midagi meie sees.
See on ka see, millest Roomlastele 5:3-4 räägib.
"Vaid me kiitleme ka viletsusest, teades, et viletsus toob kannatlikkuse,
kannatlikkus läbikatsutuse, läbikatsutus lootuse.
Aga lootus ei jäta häbisse,
sest Jumala armastus on välja valatud meie südamesse
Püha Vaimu läbi, kes meile on antud."
Kuulake veelkord:
viletsus toob kannatlikkuse.
Kannatlikkus aga ei lase pettumusel röövida sulle Jumala poolt määratut.
Seetõttu on sul vaja kannatlikkust.
Sul on vaja vahel end kokku võtta ja otsustada,
et see, mis su sees nii tuliselt põleb,
on suurem kui see, mis püüab tõusta su vastu.
Sa pead otsustama, et sead Jumala esikohale
ja lased sel raskusel teha oma töö su sees.
Sest kui see toob esile kannatlikkust,
mis omakorda ehitab üles ja tugevdab su loomust,
siis astudes mingi hetk Jumala plaanidesse,
ei valmista need enam pettumust.
Need ei valmista enam pettumust!
Nii et lase pigem pettumusel teha midagi enese sees.
See, et me oleme olnud selle koguduse pastorid 31 aastat,
on tähendanud ka aegu, kus on tulnud olla lihtsalt kannatlik.
Kui kogu see teekond oleks kulgenud vaid kui lepse reega,
oleksin täna üsna ülbe ja upsakas.
Eeldavasti tooksin välja kõigi teiste eksimused
ja tõstaks esile enda õigesti tegemisi.
Kuid ma ei saa seda teha.
Ma lihtsalt ei saa, kuna ka mina olen pidanud toetuma ainult Jumalale,
uskudes kannatlikult,
et Ta viib mind edasi millegi muu juurde.
Kuid loodetavasti on Jumal kõige selle keskel
ehitanud üles mu loomust.
Mäletan, kuidas noorena pidevalt tormasin
ja miski ei tundunud toimuvat piisavalt kiiresti.
Seetõttu kogesin ka palju pettumusi.
Piiblikoolist lahkudes olin ma 20-aastane
ja 20-aastasele on 6 kuud ikka täiega pikk aeg.
Teised mu koolikaaslased said tööle kogudustesse,
kuid mina olin koguduses vaid vabatahtlik noortejuht.
Siis aga tuli pastor vend me kogudusse
ja ma jäin oma noortejuhi kohast ilma, saades koha mingis komitees.
Samal ajal sai üks mu sõpradest noortepastoriks
ja ma otsustasin talle selle eest "kätte maksta".
Tegu on mu parima ja eluaegse sõbraga tänaseni.
Kui oled 60-aastane, läheb 10 aastat nagu niuhti.
Kui aga 20-aastane, tundub 7 aastat terve igavikuna.
Me olime abielus, Bobbie ootas last ja meil läks 7 aastat,
enne kui saime lõpuks ometigi võimaluse välja astuda.
Ja siis korraga kõmaki jalustniitev pettumus!
Mul puudus autokindlustus.
Lugu lõppes aga sellega, et kindlustuse esindajad tulid kohale
ja otsustasid siiski katta õnnetuskulud,
kuigi ma polnud kindlustuse eest maksnud.
Nii et see pöördus suureks ime looks.
Miks küll Jumala asjad aega võtavad?
Miks peab enne neid nii palju pettumusi kogema,
kui need lõpuks kätte saab?
Piibel räägib nii palju kordi määratud ajast?
Jumala asjadel on oma määratud aeg.
Habakuk 2:3 ütleb:
"Sest nägemus ootab küll oma aega, aga ta ruttab lõpu poole ega peta."
"Lõpu poole"...see võtab aega.
Miks see võtab aega?
Sest kannatlikkus ehitab loomust,
et loomus suudaks kanda välja Jumala tõotust.
Lisaks sellele kaasneb veel ka lootus, mis ei jäta häbisse.
Aamen.
Nii et lõpetuseks -
mida tugevam mu loomus, seda enam saab Jumal mulle anda.
Mida tugevam su loomus, seda enam saab Jumal sulle anda.
Me peame laskma Jumalal muuta end,
sest muidu su loomus ei kanna välja su rolli ja kutset elus.
Ma peame laskma Jumalal jätkuvalt teha oma tööd meie sees.
Sa ütled nüüd: "Aga ma olen juba nii kaua oodanud!"
Loodetavasti oled sel juhul õppinud selle ajaga palju,
ega ole lasknud oma pettumustel valitseda enda üle.
Sest lastes Jumalal teha midagi enda sees,
oled ka enam, kui valmis, kui õnnistused saabuvad.
Et oled suuteline tulema toime
kõigi Jumala poolt saadetavate õnnistustega.
Sest see on see viies asi:
kui Jumal oma määratud ajal toob esile oma õnnistused,
siis Ta ainuüksi ei piserda neid kuidagi,
vaid Tema armastus saab täiega välja valatud.
Välja valatud.
Mina usun, et Jumal tahab teha sind viljakaks,
nii et sa ei elaks kokkukuivanud elu,
vaid rikkalikult viljakat elu Jeesuse nimel.
Johannese 15:16
"Teie ei ole valinud mind, vaid mina olen valinud teid
ja olen seadnud teid,
et te läheksite ja kannaksite vilja ja et teie vili jääks.
Mida te iganes Isalt palute, seda ta annab teile minu nimel."
Nägemus ootab küll oma aega, kuid ma usun,
et kui õige aeg on käes,
siis Jumal tahab õnnistada sind nii, et Ta lausa valab selle välja su üle.
Vaatame veelkord Roomlastele 5, millega ka oma sõnumit alustasime.
Piibli laiendatud tõlge ütleb Roomlastele 5:3
"Palju enamat on ootel,
mistõttu me otsustame jätkata Jumala kiitmist,
isegi kui oleme raskustest sisse piiratud.
Sest me teame, et raskused võivad tuua meis esile
kirgliku kannatlikkuse.
See kannatlikkus aga omakorda vankumatu vooruslikkuse.
See hoiab meid valvel kõige osas, mida Jumal tahab järgmisena teha.
Selles valvel ootuses
ei anta meile kunagi vähem, kui ootame,
vaid hoopis vastupidi -
meil pole piisavalt anumaid, kuhu mahutada kõike seda,
mida Jumal nii heldelt läbi Püha Vaimu me ellu toob."
Meil pole piisavalt anumaid, kuhu seda mahutada.
See on nagu see lugu naisest ja õlist, mida sai lõpuks nii palju.
Nagu tõotus kümnise maksjatele,
kellele Jumal tõotab anda nii rikkalikult tagasi,
et seda pole kuhugi panna.
Jumal valab selle kõik välja,
mistõttu laskem Tal siis teha, mida Ta tahab,
et rajada meis jumalikku kannatlikkust
ja lasta Ta tahtel juurduda meis vankumatult,
et me võiks Jeremija kombel öelda: "See põletab meis, kui tuli."
Meie koguduse olemasolu on täiega imelugu.
See on täiega ime!
Vaatan igal pühapäeva õhtul seda täissaali siin,
teades samas, et nii palju on sündimas
ka kõigis me teistes kogudustes
ja ma lihtsalt raputan hämmingus pead
ja imetlen Jumala imelist suurust ja armu.
Kuid Jumal on selle kõik teinud.
Me alustasime ühes väikeses koolis,
kus pidasime vaid pühapäevaõhtuseid teenistusi.
Kuid siis tuli alustada ka pühapäevahommikuste teenistustega
ja mul polnud aimugi, kuidas neid juhtida?
Olin olnud vaid pühapäevaõhtute sell,
kes oskas altarikutset esitada ja vaid sel teemal kõnelda.
Mul polnud aimugi,
kuidas pakkuda inimestele midagi tahedamat.
Katsuge te vaid öelda praegu, et midagi pole muutunud!
Kuid me alustasime teise teenistusega ja korraga oli meil nii palju rahvast,
et saal tuli ringi tõsta.
Järgmisena rentisime juba üht laohoonet,
kuid seegi jäi peagi väikeseks,
nii et võtsime sealt ühe seina maha
ja ühendasime selle kõrval seisva analoogse laohoonega.
Lõpuks jäi seegi väikeseks ja me kolisime Hills'i keskusesse,
kus oli 1500-kohaline konverentsikeskus.
Lõpuks jäi ka see väikeseks,
nii et me hakkasime ehitama hoonet selle hoone kõrvale siin.
See mahutas 1500-inimest,
kuid väljas olid pikad järjekorrad,
kes kõik tahtsid veel teenistustele saada,
sest seegi hoone jäi väikeseks.
Siis kolisime sellesse hoonesse siin, mis oli nii suur,
et buss oleks võinud pingivahede vahelt läbi sõita.
Seda kõike seetõttu, et omada ruumi, mis mahutaks kõiki.
Kuid tänaseks päevaks pole seegi enam piisav,
nii et pidime midagi muud välja mõtlema.
Meid õnnistati nii, et saime rajada ka linna koguduse,
nii et nüüd meil on kaks kogudust 5-minuti kaugusel üksteisest.
Sealt edasi läksime Brisbanesse, kus Jumal hakkas liikuma
ja imelised asjad hakkasid sündima.
Tulemuseks mitu kogudust Brisbanes.
Edasi tuli Houben,
kus käputäis inimesi mingis X-kohas koos käis,
kuniks mingi hetk pidime juba kinosaali rentima.
Seejärel Ida-Melbourne, kus Jumal kinkis meile oma hoone.
Ma võiks jätkata seda jada lõputult,
kus üha uued ja uued kohad lisandusid.
Tänaseks oleme ka juba Londonis, Kiievis, Moskvas,
Pariisis, Taanis, Stockholmis ja Saksamaal.
Kogu see asi lihtsalt kasvab ja meil pole piisavalt anumaid,
kuhu seda kõike mahutada.
Kuid las ma küsida te käest midagi: on meil ka olnud pettumusi?
Lausa jalust niitvaid!
Jalust niitvaid pettumusi!
Kuid Jumala plaanid ja kutse on väärt ükskõik, mis pettumust,
millega praegu silmitsi seisad!
See võtab lihtsalt aega.
"Nägemus ootab küll oma aega."
Lase Jumalal teha, mida Ta selle ajaga teha tahab
ja ära kunagi anna alla ega loobu elust,
mis Jumalal on su jaoks,
kuigi pettumus tahaks panna sind loobuma.
Nii nagu Jeremija peaaegu loobus, kui ütles Jumalale:
"Ma ei tea Jumal, miks Sa mind niiviisi mõnitad,
aga ma lihtsalt ei jaksa enam!"
Isa, ma tulen praegu igasuguse pettumuse vastu,
misiganes pettumustega ka inimesed silmitsi ei seisaks.
Võib-olla nad on pettunud oma suhetes ja abielus.
Pettunud asjades, mis puudutavad lapsi ja nende peret.
Võib-olla on see seotud äri, töö või mõne muu elu osaga.
Kuid Jeesus ma tänan Sind,
et läbi selle pettumuse suudad Sa ehitada üles kannatlikkuse
mis teeb meis oma töö
ja valmistab meid ette kõigeks, mis Sul on varuks me jaoks.
Me usume lootusesse, mis ei peta ega jäta häbisse.
Me usume seda Jeesuse nimel.
Vaatame lõpetuseks veel Roomlastele 10:11
"Sest Pühakiri ütleb:
Ükski, kes usub temasse, ei jää häbisse.”
Uskugem siis, et pettumused ei saa röövida meilt Jumala plaani.
Aamen. Olge õnnistatud!
Piibel räägib meile ikka ja jälle määratud aegadest.
Kõigel sellel, mida Jumal tahab me elus korda saata, on oma aeg.
Habakuk 2 räägib sellest, et nägemus tuleb selgelt üles kirjutada
kuid samas ütleb ka, et see ootab oma aega.
Seda tuleb oodata teadmises, et see tuleb ega jää hiljaks.
Kuid sageli keset pettumusi olles
me pole huvitatud sellest aja protsessist,
mis käib kaasas Jumala asjadega.
Kui sa aga lased pettumustel, selle asemel, et end hävitada,
hoopis muuta sind veelgi kindlameelsemaks
ja kannatlikumaks,
siis kui õige aeg käes,
valab Jumal su üle nii suurte õnnistustega,
et sa ei jaksa neid vastugi võtta.
Mulle meeldib, kuidas Roomlastele 5 räägitakse sellest,
et Jumala õnnistused valatakse välja.
Seal on juttu Jumala plaanidest ja sellest,
et me ei suuda seda kõike ära mahutada,
mida Jumal tahab teha.
Sa võid ehk hetkel mahutada ära kõik Jumala tõotused.
Sa võid tööalaselt hallata hetkel Jumala õnnistusi,
kuid ma võin lubada sulle, et kui lõpetad koostöö pettumusega,
leiad Jumala rikkalikke õnnistusi igas oma eluvaldkonnas,
mis lihtsalt voolavad üle ega suuda peatada Jumala tegusid.
Koguduse pastorina olen nii tänulik Jumala jätkuvate õnnistuste eest.
Loomulikult oleme kogenud ka pettumusi,
kuid tänu Jumalale, et see, mis on põlemas me sees,
on suurem, kui see, mis püüab seda röövida.
See pole olnud kerge elu.
Olin 4-aastane, kui isa meid maha jättis.
Mind pandi kasuperre elama, kui olin 7-aastane.
15-aastasena tahtsin oma ema üles leida
ja põgenesin kasuperest.
Arvasin, et ema leides, saan alustada kui otsast peale.
Ma leidsin oma ema, kuid seal kodus tarvitati alkoholi
ja oli palju kodust vägivalda, mille all ema kannatas.
Ei läinud kaua, kuni alustasin uimastitega.
Mind tabati mitmelt tõsiselt kuriteolt
ja mind pandi 6 kuu pärast istuma.
Olles oma aja ära istunud, soovisin alustada puhtalt lehelt.
Tahtsin leida tööd ja pöörata selja uimastitele.
Umbes aasta pärast hukkus mu kihlatu autoõnnetuses.
See tõi kaasa tohutu valu ja mu süda oli ribadeks.
Kõik mu unistused olid purunenud
ja ma pöördusin tagasi uimastite juurde.
Ma kohe üldse ei tahtnud,
kuid see tundus ainsa teena, mis leevendaks valu.
Olin omadega täitsa lõpukorral, pidades Jumalaga vestlusi
ja küsides: "Miks? Miks, miks, miks?"
"Miks nii ja miks naa?"
Kuid ühel konkreetsel õhtul pöördusid kõik need miksid otsuseks:
"Me saame hakkama ja me suudame!"
ning ma ütlesin: "Jumal, võta mind - ma olen Sinu!"
"Ma alistun Sulle."
Mu tänane elu hõlmab endas kogudust ja Piiblikooli.
Mu pettumused ja kõik minevikus kogetu
on teinud minust inimese, kes ma täna olen.
Ja kui ka tulevikus peakski veel pettumusi tulema,
siis ma tean, et Jumalal on kontroll kõige üle
ja need pettumused viivad mind kohta, kus ma õpin neist midagi
ja saan anda elule tagasi midagi.
Su nimi mu kindel alus
Auline lootus, mis kestab igavesest igavesti
Su armastus püsib igavesti
Püha mägi, mis ei lange iialgi
Maailm, tervita seda lootust
Sündigu Su tahe iga inimese südames
Tere tulemast koju, kogu loodu
See lootus kuulub meile, las Su riik tulla
Maailm, tervita seda lootust
Sündigu Su tahe iga inimese südames
Tere tulemast koju, kogu loodu
See lootus on me päralt, las Su riik tulla
Me hüüame püha, püha, püha
Me hüüame püha on Su nimi
Me hüüame püha, püha, püha
Me hüüame püha on Su nimi
Me hüüame püha, püha, püha
Me hüüame püha on Su nimi
Me hüüame püha, püha, püha
Me hüüame püha on Su nimi
UUS ÕPETUS
PASTOR BRIAN HOUSTON'ilt
EI ÜHTKI TEIST NIME
Me peame mõistma, et pole ühtki teist nime.
Et kogu kaitse, turvatunne, varustatus, meelevald ja rahu
lähtuvad vaid sellest ühest ja imelisest nimest, milleks on
JEESUS
Tore, et vaatasid meid täna
ja ma loodan, et see sõnum oli elustav su jaoks.
Ära lase pettumustel röövida Jumala plaane
ja suuri eesmärke su elu suhtes!
Kena nädalat ja ole õnnistatud!
Tõlge: Anne-Ly Raukas