Milline usk välja näeb?
Kuidas see toimib?
Mida see üldse tähendab elada usuelu?
Usk on vahend, mis juhib sind Jumala armu ja soosingu juurde.
Mis aga püüab hävitada su usku?
Pettumused?
Heitumus?
Väärad kujutelmad?
Võimalus lüüa saada?
Me peame kandma hoolt oma usu eest,
hoides selle kindlalt kaitstuna ja toidetuna.
See on vahend, mis viib meid Jumala eesmärkide ja tõotusteni.
Mina olen Brian Houston Hillsongi kogudusest
ja mul on hea meel, et oled liitunud meiega täna.
Tahan rääkida teemal "Minu usk - minu võit".
1 Johannese 5:4 räägib sellest, kust võit tuleb
ja seal on öeldud, et me oleme võitjad usu läbi.
Võit peitub meie usus.
Jää koos meiega, et leida õnnistust ja abi sellest sõnumist.
Minu usk - minu võit.
Pane tähele 1 Johannese 5:4
"Jah, igaüks, kes on sündinud Jumalast,
võidab ära maailma.
Ja see ongi võit, mis on võitnud ära maailma -
meie usk."
Meie usk on see, mis võidab ära maailma.
Minu usk - minu võit.
Olen viimastel aegadel rääkinud teemal:
"Minu vaim - minu vastutus".
Oma juhtkonna ja kaastöölistega oleme rääkinud teemal:
"Meie usk - meie ühtsus".
Olen rääkinud ka teemal: "Meie väärtused - meie tulevik"
ja täna räägin teemal: "Minu usk - minu..."
Minu...?
Võit!
Fantastiline! Te ikka kuulate ka mind.
Mulle meeldib võita ja mitte kaotada.
Ma olen kehva kaotaja.
Mulle ei meeldi golf, sest see tundub tobedana,
kui täiskasvanud mehed mingit väikest valget palli taga ajavad.
Aga ma ei mängi golfi ka seetõttu, et ma tean, et ma ei võidaks kunagi
ja ma vihkan kaotust.
Küll aga meeldib mulle võita, nii nagu paljudele teistelegi.
Mis puudutab võitu eriti eluliselt oluliste teemade puhul,
mis seotud ka väljakutsete ja vastuseisuga;
asjadega, millega elu jooksul ikka kokku põrkame.
Mõte võidust neis valdkondades on võimas.
Ja kui siis mõelda, et on üks vahend, mis võib viia meid võidule,
siis see on üks täiega hämmastav lugu.
Mulle meeldib võita
ja seetõttu see on olnud ka üks super nädalavahetus mu jaoks,
kuna mitmed mu lemmik-spordivõistkonnad
on olnud edukad ja ma tunnen end isegi kui võitjana.
Samuti on see hea tunne tunda end võitjana,
kui teie ette jutlustama tõusen.
Nagu te teate, ma olen ise suht nadi spordi tegija,
aga lisaks sellele, et ma sain reedel elada kaasa
oma lemmik jalkameeskonna võidukale etteastele,
kes tegi tuule alla ühele igati kõvale meeskonnale,
kuid veelgi parem asi oli see,
et sain hiljem olla koos võitjatega nende puhkeruumis.
Olen seda ka korra varem saanud teha,
kuid minu jaoks on see suur asi!
See õhkkond seal on lausa eufooriline.
See eheda võidu kogemine
ja arutelud selle üle, mis ja kuidas kõik sündis.
Kõik rippusid üksteise kaelas
ja samas jagasid autogramme inimeste pusadele.
Kuna viibisin nende seas, paluti minult ka autogrammi,
nii et ma jagasin aga lahkesti oma autogrammi ka.
Fännid hiljem kindlasti vaatavad ja mõtlevad,
mis imeliku tüübi nimi see veel on kogu meeskonna keskel?
Ehk siis võidus peitub midagi võimsat.
Veelgi imelisem on aga see,
et Piibel paneb meie usu ja võidu ühte lausesse.
Kuid mis see usk siis on?
Kuidas ta välja näeb?
Kuidas see toimib?
Pean kahjuks tõdema,
et olen aastate jooksul näinud ka väga nadisid näited usust.
Näiteid, mis annavad ehk usule isegi negatiivse varjundi.
Olen näinud näiteks inimesi,
kes on pööranud usu millekski isekaks.
Jah, me vajame usku,
et ületada takistusi, mis me teele tulevad,
kuid me ei tohi muutuda isekaks,
kasutades seda vaid oma vajaduste ja tahtmiste tarbeks.
See kõik võib muutuda väga enesekeskseks
ja minu jaoks usk seda küll ei tähenda.
Olen näinud ka inimesi, kes on sidunud usu käsumeelsusega,
muutes selle kui mingiks mudeliks.
"Kui sul pole seda või toda, järelikult pole sul piisavalt usku."
See aga toob inimeste üle hukkamõistu,
mis on täielik vastand Jeesuse Kristuse südamehoiakule,
keda me armastame ja teenime.
Nii et minu jaoks pole usk ei isekas ega käsumeelne.
Kahjuks olen näinud ka nö "rumala usu" inimesi.
See tähendab sellist jultunud usku,
kus usu nime all tehakse väga häbematuid asju.
Rääkisin kord ühe lennujaamas töötava noormehega,
kes teab, et ma olen pastor.
Ta ütles: "Tead, siin on ikka juhtunud kõikvõimalikku!"
Ühed mehed tulid kord, lõid oma passid letti
ja ütlesid, et lähevad sinna ja sinna kohta.
See noormees püüdis leida arvutist nende broneeringut, kuid ei leidnud,
mispeale need mehed teatasid:
"Me elame usust. Me läheme usus selle lennuki peale!"
Noormees püüdis uuesti arvutist nende nimesid leida
ja küsis ka, kas mehed on suhelnud oma reisikorraldajaga,
mispeale need vastasid: "Me läheme usus selle lennu peale."
Minu jaoks on see täiega rumal usk.
Väga, väga rumal usk.
Kui ma Piiblikoolis käisin,
siis võin vaid tänada Jumalat kõigi sealt saadud õppetundide eest,
sest seal kohtas ikka kõikvõimalikke huvitavaid inimesi.
Seal oli üks kutt, kes käis sageli koolimaja taga asuva jõe ääres
nö ennast "vabastamas".
Ehk teisisõnu: ta ajas endast deemoneid välja.
Ma tõesti ei tea, kus midagi sellist Piiblis kirjas oleks?
Siis oli seal üks teine kutt, kes elas minust üle koridori
ja kes uskus, et Jumal mõistab Uus-Meremaa üle kohut,
tuues kaasa suure maavärina ja tohutu veeuputuse.
Ma ausõna ei valeta, kui ütlen, et tal oli voodi all täispuhutav parv,
juhuks, kui see veeuputus peaks tulema...
Hillsongi Rahvusvaheline Juhtimiskool ei ole selline! Ausõna!
Kord oli üks õpilane, kes otsustas uskuda,
et Jumal kingib talle reedeks auto,
et ta saaks sõita sellega pulma, mis toimus 600 km kaugusel.
Nii et ta "seisis usus" ja kutsus teisigi liituma iseendaga.
Ta oli täiega veendunud, et Jumal kingib talle auto.
Reede jõudis kätte, päike loojus ja pimedus võttis maad
ning see kutt koos 2-3 teise inimesega vaatasid löödud nägudega pimedusse,
sest autot polnud eikusagil.
Rumal usk!
Kuid milline see usk siis on? Kuidas ta välja näeb?
Usun, et Heebrea 11:6 ütleb meile, kust usk alguse saab
ja mis on usu alus.
"Aga ilma usuta on võimatu olla meelepärane,
sest kes tuleb Jumala juurde, peab uskuma, et tema on olemas..."
Peab uskuma, et Jumal on olemas.
Jumal ise ütles: "Ma olen. Ma olen see, kes ma olen."
Vaadates heebrea keele algsõna,
siis "mina olen" oli kõige püham nimi,
mida Jumala puhul kasutada.
"...ja et ta annab palga neile, kes teda otsivad."
Usk ei puuduta ainult seda, mida Jumal teeb.
Oma ehedaima olemuse poolest peegeldab usk seda, kes Jumal on.
Kui Jumal ütles: "Ma olen see, kes ma olen.",
siis see väljend "ma olen"
oli juudi jaoks isegi liiga püha, et seda üles kirjutada.
Juut ei saanud seda väljagi öelda - see oli ülempreestri osa.
Nii et vanadel aegadel
tohtis vaid ülempreester selle nime suhu võtta,
kuni lõpuks andis Jumal ülempreestrile korralduse
"panna" see nimi üle kogu Tema rahva.
Jeesus kasutas seda nime - mina olen.
Ta oli üksinda Ketsemani aias, rist ning ristilöömine ees ootamas.
600 sõdurit teel Tema poole, et võtta kinni mees,
kes teeskleb või väidab end olevat Jumala Poeg.
Nad küsisid, kas Ta on Jumala Poeg ja Ta vastas: "Mina see olen."
Kuid algkeeles oli see lihtsalt "mina olen".
Ja niipea, kui Ta ütles "mina olen",
langes 600 hästi treenitud, pädevat sõdurit
selle nime väe ees põlvili.
Nii et kui sa tahad leida aluse oma usule, mis viiks võidule,
siis see Jumala nimi "mina olen" on hea koht, kust alata.
Seetõttu ära kunagi tee seda viga, et paned oma usu oma usku.
Usk on vaid vahend!
Sina aga pane oma usk Jeesusesse - oma usu alustajasse ja lõpetajasse.
Tema on see, kust me usk alguse saab ja lõppeb,
nii et usk taandub sellele, kes Tema on
ja mitte ainult sellele, mida Ta teeb.
Roomlastele 10:8 räägib Jumala sõnast, öeldes:
Sõna on su lähedal..."
Kus kohas?
Sõna on mu lähedal, aga kus kohas?
Aaa, see on siin Piiblis!
Ei, ei!
"Sõna on su lähedal - sinu suus ja su südames.
See on ususõna, mida me kuulutame.
Kui sa oma suuga tunnistad, et Jeesus on Issand,
ja oma südames usud, et Jumal on ta üles äratanud surnuist,
siis sind päästetakse."
Ehk kui sa saad usklikuks, siis seda seeläbi,
et sa tunnistad oma suuga ja usud, et Jeesus Kristus on Issand.
Usk tähendab uskumist ja tunnistamist.
Kuid see tähendab ka usku Jeesuse Issandaks olemisse
tuginedes sellele, kes Ta on
ning Jumala usaldamist igas oma eluvaldkonnas.
See on see, mis on minu jaoks usk.
1. Minu usk - minu soosing.
Minu usk ja minu soosing.
Usu juures on üks imeline asi see, et see avab tee millegini.
Roomlastele 5:2 on üks mu lemmik piiblisalme.
Roomlastele 5:1 ütleb, et meid on õigeks mõistetud usust
ja meil on rahu Jumalaga meie Issanda Jeesuse Kristuse läbi,
"kelle läbi me oleme usus saanud ligipääsu ka sellele armule,
milles me seisame."
Mis on usk? Vahend!
Ja milleni see viib? Jumala soosinguni! Jumala armuni!
Usk on vahend, mis viib Jumala armu juurde.
Ja minu meelest on see täiega võimas!
Seetõttu ei saagi me panna oma usku usku endasse,
vaid Jeesusesse.
Sa ei saa näha päästet, küll aga selle mõju,
kui inimeste elud saavad muudetud,
kui nad Jeesuse oma Issandana vastu võtavad.
Samas aga on see vaimne asi, mida pole võimalik silmaga näha.
Sa ei saa usku oma silmaga näha, sest see pole mingi füüsiline asi.
Sa võid näha usu mõju,
kui kuuled lugusid ja tunnistusi Jumala ustavusest
ja inimeste imelistest võitudest.
Kuid sa ei saa seda näha!
Kui ma aga kasutaks mõnda muud vahendit...
Oletame näiteks, et usk on auto, mis vajab hoolt ja tähelepanu.
Sa ei pese ja poleeri oma autot ju vaid seetõttu,
et seda teistele näidata.
On muidugi ka neid, kes seda hobi korras teevad
ja see on igati OK, kuid see pole auto peamine eesmärk.
Auto peamine eesmärk on võimaldada sulle ligipääs sinna,
kuhu sul on tarvis minna.
Usu eesmärk pole ka olla särav ja avaldada inimestele muljet.
Jah, selline showlik usk võib ju olla väga muljetavaldav,
kuid sest' pole suurt palju kasu, kui omadega lääpas oled;
kui elu raskuste ja väljakutsetega silmitsi seisad.
Kõige olulisem asi on ikka auto ise!
Ja isegi, kui see pole kõige vingem,
siis kui see viib su sinna, kuhu tarvis, siis see on see, mis loeb.
Mõni ütleb: "Oo, ma vajan autot vaid selleks,
et liikuda punktist A punkti B!"
Aga mis siis, kui Jumal kutsub sind punkti C,
aga sinu auto sõidab vaid kas punkti A või B?
Nii et kui usk oleks auto,
mis viib sind Jumala armu ja soosinguni,
siis sa ju tahad ka oma auto eest head hoolt kanda.
Mida see tähendab?
See tähendab, et me turvame oma autot.
Miks?
Sest me ei taha, et see ära varastataks.
Minult on kord varastatud auto ja see on tohutult vastik tunne,
kui sa lähed välja ja su sutot polegi enam seal.
Minuga juhtus kord nii aastaid tagasi -
läksin välja, et sõita kuhugi ja mu autot polnudki enam.
Ma ei unusta kunagi seda tunnet. Kohutavamast kohutavam!
Teie, kelle auto on ka varastatud, te teate, et see pole meeldiv lugu.
Te rahvas, peate vist minema liikuma teistes ümbruskondades ka veidi!
Kuid umbes tund aega hiljem tuli mulle meelde,
et olin hommiku poole sõitnud autoga ajalehe järgi
ja eeldavasti saanud nii haaratud omaenda mõtetest,
et unustasin auto sinna ja lihtsalt kõndisin tagasi.
Kuid ma sain kogeda seda tunnet vähemalt tund aega ja see oli kohutav!
Kuid me koguduses oli aastaid tagasi üks naine,
kes ainuüksi ei arvanud, et ta auto varastati
kaubamaja parkimismajast,
vaid ta ka teatas politseisse ja kindlustusse, kust sai hüvitisrahad.
Täpselt aasta hiljem sealt parkimismajast mööda sõites
nägi ta üht üleni tolmu ja muu prahiga kaetud autot,
mis asus just sama koha peal, kuhu ta oli oma auto kunagi parkinud,
ainult et teisel tasandil.
Saatan on petis!
Ta on tulnud varastama, tapma ja hävitama.
Seetõttu ka, kui me ei taha, et me usk saaks röövitud,
on oluline viibida sellises atmosfääris nagu see siin,
sest tegelikult on üks varas, kes tahaks täiega õõnestada su usku.
Seetõttu sa hoolitsedki oma "auto" eest,
sest sa ei taha sellega kraavi sõita.
Seetõttu lased sa ka autol pidureid kontrollida.
Pole midagi hullemat, kui oma usuga kraavi panek.
Kahjuks olen pidanud neidki oma elus nägema,
kus inimesed tänu tarkuse puudumisele,
valedele valikutele või oma mingitele eeldamistele
on usu tähe all elanud elu,
mis on hõlmanud endas üht kokkupõrget ja kraavi teise järel.
Seetõttu ei saa me ka lasta oma usul kulgeda vaid oma teed,
vaid me teeme kõik endast sõltuva, et kanda oma usu eest hoolt
ja hoida see ka puhtana,
et pääseda selle läbi Jumala armu ja soosingu ligi.
Teine asi, mida oma autoga teed, on see, et sa hoiad selle puhtana.
Seda muidugi mitte ebanormaalselt palju
lihvides ja poleerides!
Eeldavasti pole selles muidugi midagi halba, kui oma autot armastad,
aga puhastamise peamine mõte on see,
et sa ei taha, et see hakkaks roostetama
ega muidu kehva seisu jääma.
Vahel, kui noored oma esimese auto saavad,
õpivad nad läbi negatiivsete kogemuste,
et auto eest peab ka hoolt kandma.
Fakt on see, et elus on piisavalt asju,
mis püüavad õõnestada ja hävitada su usku.
Vahel on selleks negatiivsed hääled su ümber või sind taga rääkimas.
Vahel on selleks negatiivsed hääled su enda peas.
Vahel lihtsalt pettumus, heitumus või purunenud unistused,
mis püüavad õõnestada ja hävitada su usku.
Seetõttu ongi usk miski, mille olemasolu ei saa lihtsalt eeldada.
Seetõttu peadki läbi Jumala Sõna ja usku täis atmosfääris viibimise
kandma hoolt selle eest, et teed kõik endast sõltuva,
et kanda hoolt oma usu eest.
Sest kõik see, mille Jumal on sulle oma armu ja soosingu läbi
valmis pannud,
on liiga suur ja oluline, et vaid eeldada selle esiletulekut.
Seega, mida sa teed, et teravdada oma usku?
See on oluline küsimus, mida endalt küsida!
Teiseks: kui tahad, et su auto täidaks rolli, milleks ta on loodud,
pead sa seda ka tankima.
Seetõttu on nii oluline viibida Jumala kojas ehk koguduses.
Selleks on nii mitmeid põhjuseid,
milleks üks on muidugi see, et austada Jeesust
ja seada Ta esikohale oma elus.
Kuid olulised on ka see kristlik ühtsus ja koos olemine.
Usku täis atmosfääris on midagi!
Mul on kahju inimestest, kes käivad koos kogudustes,
kus nende usk on õõnestatud ja sõnumid räägivad vaid kaosest.
Mulle meeldib olla keskkonnas,
kus ülistus keskendub sellele, kes Jeesus on,
kes Jumal on.
Kus ülistus ei räägi vaid sellest, kui kaunis Jeesus on,
aga ka sellest, kui võimas Ta on!
Mulle meeldib olla sellises keskkonnas!
Kui palju on vanu, häid vaimulikke hümne,
mis räägivad suurest usust.
Need on need laulud, mida peaksime laulma!
Tõsiselt! Me peame kandma hoolt oma usu eest,
mis tähendab püsida Jumala Sõnas ja ümbritseda end Jumala rahvaga.
Mulle nii meeldib Taaveti tarkus, kes oma elu kõige madalamas seisus
kirjutas Psalmi 142:
"Teele, mida ma käin, on minu jaoks peidetud püünised.
Mul ei ole, kes mind tunneks.
Ma olen väga nõder!"
Ta oli meeleheitel ja masenduses... "Ma olen väga nõder."
Kuid paar salmi edasi kuulutab ta juba täiega ususõnu:
"Vii välja mu hing vangist tänama sinu nime!"
Ja vaata, mis ta siis ütleb: "Õiged käivad mu ümber..."
Kanna hoolt selle eest, et oleksid ümbritsetud
Jumalat kiitvatest-ülistavatest inimestest,
kes mõistavad usus peituvat väge.
Kus Jumala Sõna kuulutatakse usus,
kus laulud räägivad usust,
kus sind ümbritsevad inimesed loovad usuõhkkonna.
Tõsiselt kohe!
Vahel võib juhtuda nii,
et lähed oma meeleheite seisundis kuhugi kogudusse.
Kõik asjad su elus töötavad su vastu ja otsekui põrgu oleks valla,
aga kõik seal koguduses on nii pinda käivalt rõõmsad
ja kõik lauldavad laulud on nii pinda käivalt rõõmsad.
Ma ei tea, kas sa oled kunagi olnud sellises seisus,
kus su elu on täiega hullumaja,
aga kõik sind ümbritsevad inimesed on täiega haiglaselt rõõmsad!
Samas kui sina tunned end kohutavalt!
Nii et see on kui viimane koht, kus sa üldse olla tahaks.
Kuid see on just see aeg ja koht, kus olema pead!
Sest su usk peab olema tangitud,
et liikuda edasi ja saada osa Jumala armust ning tõotustest,
et sinu usust võiks saada sinu võit!
Seega, mida see tegelikult tähendab elada usuelu?
Mulle meeldib tõsiasi,
et usk ei piirdu vaid sellega, mida Jumal teeb,
vaid saab alguse sellest, kes Ta on.
Heebrealastele 11:6 ütleb meile,
et usk tähendab uskuda seda, kes Jumal on
ja et Ta tasub neile, kes Teda innukalt otsivad.
Ta on igati olemas!
Ta ütles iseenda kohta: "Mina olen.",
mis tundub ehk pisut kummalisena, et keegi end niimoodi nimetab -
mina olen.
Kuid "mina olen" tähendab, et Ta on alati olnud, saab alati olema
ja on ka praegu.
Me ei pane oma usku ainuüksi Jumala tegudesse -
vastatud palvetesse, imedesse jne.
Need kõik on usu viljad, võimaldades ligipääsu Jumala armule.
Kuid me peame mõistma,
et usk tähendab arusaama sellest, kes Jumal on.
Inimestel võib olla kõikvõimalikke arusaamasid Jumalast,
kuid kui nad saavad usklikuks läbi Jeesuse Kristuse
ja avavad oma elud Jumala väele ja võimalustele,
leiavad nad ka usu Jumalasse ja sellesse, kes Ta on.
Ja see tähendab lugusid ja tunnistusi lugude ja tunnistuste järel sellest,
kes Jumal on ja mida imelist Ta on teinud.
Tunnistusi sellest, et Jumal on olnud hea ja ustav me vastu,
tehes meile suuri asju.
Usun, et selline on ka sinu lugu ja tunnistus.
Jumala jüngriks olemine on eluaegne kutse
ja mitte 100 meetri jooks.
See on maraton, mida me jookseme
ja seetõttu peame looma ka elu, mis peaks pikemas perspektiivis vastu
Mu poeg David helistas mulle 2005. aastal ja ütles:
"Isa, mul on üks plaan, mida täita, enne kui sa täitsa vanaks jääd."
Ma tahan, et kõik meie pere mehed läbiksid koos Kokoda raja."
Kokoda rada sai väga kuulsaks 2 Maailmasõja ajal.
See on 96 km pikkune raske ja järsk mägirada Uus-Guinea saarel.
Me läbisime aastase koolituse
ja päeval, mil ma sain 65-aastaseks, asusime kõik koos teele.
Minu 4 poega, mu vanim pojapoeg ja veel 2 kaaslast.
Mida aeg edasi, seda raskemaks teekond muutus
ja 2 päeva jooksul jäin ma nii haigeks, et mul ei püsinud midagi sees,
isegi mitte tass teed.
Nii et see muutis mind väga nõrgaks ja samas pidime ikkagi edasi liikuma.
Samas sain tohutut tuge oma poegadelt.
Igakord, kui valmistusime järgmiseks mäkke tõusuks,
oli keegi neist mu selja taga, lükates mind mäest üles.
Teekonna lõpu poole oli tähendusrikas hetk see,
kui jõudsime ühe sõja mälestusmärgi juurde.
Tegime seal ühe pildi minust ja mu neljast pojast
üksteise embuses, mis sümboliseeris otsekui elu.
Sest vaatamata elu raskustele ja väljakutsetele,
on armastus ikka see, mis ületab kõik.
Seal oli osasid äärmiselt raskeid teekondi,
mida pidime läbima.
Kuid pöörates pilgu iseendalt ja oma vajadustelt
ning julgustades, toetades ja õhutades üksteist
ning toetudes ka Jumala armule, saime me siiski kenasti hakkama.
Me kõik saame hakkama!
Päästja üksi kandis risti,
makstes hinna kõigi mu pattude eest
Tema pääste on täielik ja ma olen igavesti vaba
Kolgata rist katab kõik
Kolgata katab kõik
Mu patul ja häbil pole enam mingit tähtsust
Kogu kiitus kuulub sellele Ühele, kes on lunastanud mu hinge
Kolgata katab kõik
Mitte ükski maine vägi ega isegi haud
ei suuda meid lahutada Tema armust ja halastusest
Ta on ustav meid päästma ja Ta veri ei vea kunagi alt
Kolgata katab kõik
Mu patul ja häbil pole enam mingit tähtsust
Kogu kiitus kuulub sellele Ühele, kes on lunastanud mu hinge
Kolgata katab kõik
Mitte keegi peale Jeesuse ei saa pesta meid valgemaks kui lumi
Me seisame Sinu vabaduses, sest Kolgata katab kõik
UUS ÕPETUS
PASTOR BRIAN HOUSTON'ilt
EI ÜHTKI TEIST NIME
Me peame mõistma, et pole ühtki teist nime.
Et kogu kaitse, turvatunne, varustatus, meelevald ja rahu
lähtuvad vaid sellest ühest ja imelisest nimest, milleks on
JEESUS
Järgmine peatus on 2 minuti pärast.
Mul on nii hea meel, et vaatasid meid täna!
Meil on ka alati hea meel saada oma vaatajatelt tagasisidet,
nii et saada meile E-mail ja esita küsimusi, kui neid on.
Võid võtta ühendust ka Twitteri või Instagrami kaudu.
Soovin sulle Jumala parimat ja võidukat uut nädalat,
lootes kohtuda sinuga taas nädala pärast.
Ole õnnistatud ja tea, et parim on alles ootel!
Tõlge: Anne-Ly Raukas