Usud sa, et Jumala tahte täitmine võib olla seiklus?
Selleks, et teada, mis on Jumala tahe,
tuleb vahel astuda suurde tundmatusse.
Oled sa kunagi mõelnud,
et Jumala tahe on midagi suurt ja müstilist,
mida Ta samas tahab meile ilmutada?
Kui palju müstikat näed sa igapäevaselt oma elus ja elu ümber?
Nii tore, et oled taas vaatamas Hillsong TV'd.
On au jagada sinuga täna sõnumit Jumala suurest müsteeriumist
ja sellest, kuidas astuda Tema tahte sisse.
Olgu see sõnum sulle õnnistuseks!
Sa kutsusid mind välja käima veel peal
Suurde teadmatusse, kus jalad ei pruugi kanda
Ma leian Sind sealt keset müsteeriumi
Keset ookeani sügavat mu usk jääb püsima
Ma hüüan appi Su nime
Ma hoian oma pilgu pealpool laineid
Ja kui ka lained tõusevad, hingab mu hing siiski Su ligiolus
Ma olen Sinu ja Sina minu
"Sa kutsusid mind välja käima veel peal.
Suurde teadmatusse, kus jalad ei pruugi kanda.
Ma leian Sind sealt keset müsteeriumi."
Tahan võtta siinkohal paar minutit,
et rääkida Jumala suurest ja müstilisest teekonnast.
"Ma leian Sind sealt keset müsteeriumi."
Jumala teenimine on üks seiklus.
See on täis salapära!
Kui sa leiad Kristuse keset seda müsteeriumit,
muudab see su elu põnevaks keset Jumala tahet.
Matteuse 14 oli Peetrus paadis ja kõndis seejärel vee peal.
Niipea aga, kui pilgu Jeesuselt pööras,
hakkas vajuma.
Me eeldavasti teame seda lugu.
Kui sa aga vaatad Jeesuse ja Ta jüngrite põnevat elu koos
ning samas siis seda lugu,
kus Ristija Johannesel löödi pea maha.
Johannese jüngrid pidid ta pea maha matma
ja sellest Jeesusele teada andma.
Jeesus oli just valmis hakkama kuulutama 5000-inimesele,
mida Ta ka tegi.
Järgmisel hetkel pani Ta aga juba jüngrid
neid 5000-inimest toitma
ja nad nägid sündimas massi-imet ühe väikese poisi lõunast.
Seejärel pidid nad astuma paati ja sõudma teisele kaldale.
Seda nad ka tegid
ja korraga Jeesus, kes enne oli siin, oli nüüd juba seal.
Keset suurt pimedust ja salapära, kell 3 hommikul!
Kujuta vaid ette seda pilkast pimedust! Suudad sa?
Ja korraga keegi on seal!
Matteuse 14:25 ütleb:
"Ent neljandal öövahikorral
tuli Jeesus nende juurde järve peal kõndides.
Aga Jeesust järve peal kõndimas nähes
ütlesid jüngrid kohkunult: See on tont!”
ja hakkasid hirmu pärast kisendama.
Aga Jeesus kõnetas neid sedamaid, öeldes: "Ärge muretsege!"
No tegelikult ütles Ta: "Olge julged!" Olge julged ja ärge kartke.
"Peetrus vastas:
Issand, kui see oled sina, siis käsi mind tulla enda juurde vee peale!”
Tema ütles: Tule!”
Ja Peetrus astus paadist välja ning kõndis vee peal
ja tuli Jeesuse juurde.
Kui ma olin u 10-aastane ja mu vanem vend 12-aastane,
külastasime me perega Uus-Meremaal ühte teist peret,
kellel oli väike suvila, mis asus järve kaldal.
Osa seal kandis asuvaid järvesid on nii sügavad,
et neid kutsutakse põhjatuteks järvedeks.
Mina ja mu vend olime parajad sahkerdised.
Nende naabritel oli üks paat kohe seal järve ääres
ja me miskipärast arvasime, et võime seda laenata.
Nii et me laenasimegi, sõites sellega keset järve -
kaks poisiklutti omapäi.
Järvele minnes oli kõik ilus ja vaikne
ning me saime aerutamisega igati hästi hakkama.
Eesmärk oli sõuda üle suure ja laia, samas väga sügava järve,
et jõuda teisele poole ja tulla siis tagasi.
Mida me aga ei mõistnud, oli, et tuul võib muuta suunda
ja asi võib minna tormiks.
Nii et üks täiesti ilus ja vaikne järv
võib muutuda üks hetk mäslevaid laineid täis tormiks.
Olime teel tagasi,
kui tuul muutiski suunda ja lained tõusid.
Püüdsime oma väikeste kätega aerutades end ikka kursil hoida,
kuid tundus, et triivime hoopis kaugemale sellest,
kuhu jõuda tahtsime.
Asjad läksid hullust veel hullemaks,
sest mul õnnestus oma aer ära kaotada.
Nii et nüüd olid kaks väikest poissi keset tormist järve.
Me ei arvanud, et vanemad teavad, kus me oleme.
Arvasime, et joovad seal majakeses sõpradega tassikest teed.
Nii et mu suur vend kamandas mu paadist välja,
et kaduma läinud aer ära tuua.
Kui ma poleks läinud,
oleks ta mu paadist nagunii välja lükanud,
nii et hüppasin paadist välja aerule järgi.
Sain selle kätte, olles nüüd oma aeruga keset tormi,
kuid suutmata ujuda tagasi paadini.
Nii et mu vend hüppas ka paadist välja -
keset seda tormist järve.
Ta ujus mu juurde ja...
Tänu Jumalale, et me vanemad seda ei näinud!
Kuid mu vend oli kinnitanud paadi köie enda külge,
nii et kui ta minuni jõudis,
sai ta köie abil ka paadi meieni tõmmata.
Suutsime end kuidagimoodi tagasi paati upitada
ja mingi valemiga ka kaldale sõuda, kus me vanemad juba ootasid meid.
Ja vot siis läks alles mölluks!
See suur tundmatus...
Huvitav, kuidas see suur tundmatus sinu jaoks välja näeb?
See suur asi, millel Jumala tahe nimeks.
See seiklus.
Huvitav, milline see välja näeb?
Mõtlen sageli meie Piiblikooli õpilastele,
kes tulevad siia üle kogu maailma.
Nad tulevad Austraaliasse uue kultuuri keskele.
Sageli nii, et nad ei tunne siin sisuliselt mitte kedagi.
Nad peavad hakkama looma uusi sõprussuhteid,
kellest - kuigi üle maailma laiali, saavad hiljem eluaegsed sõbrad.
Nad elavad ja teenivad Jumalat, ainult et maailma eripaigus.
Neil pole aimugi, mis saab toimuma 1.semestril -
rääkimata sellest, kuhu see kõik tulevikus välja viib.
Mäletan seda aega, kui ma ise Piiblikooli läksin.
Olin siis 17 ja lõpetasin, kui olin 19.
Ma olin nii innukas teenima Jumalat!
Nii innukas teenima Teda,
omamata samas vähimatki aimu, mis mind ees ootab.
Olen hiljaaegu mõelnud,
et kui lõpetasin Piiblikooli 1973-1974 aastal,
oli mu isa siin Sydneys.
Ta oli kõnelemas siin.
Ta oli kutsutud ühte banketisaali, mis asus Sydney loode osas,
et kõneleda täisevangeelsetele ärimeestele.
Mäletan vaid ähmaselt seda olukorda,
kuid tookordne paik asub vaid 2 km kaugusel
meie Hillsongi peakogudusest.
Kuid mul polnud tol ajal õrna aimugi -
uusmeremaalasena seal Sydney loode osa linnosas olles,
mida see kõik mu elu jaoks tulevikus tähendab.
Kui me alustasime oma väikese kogudusega,
kahanes me rahva arv 4 nädalaga 75'lt 65'le ja 53'lt 45'le,
kuni lõpuks meil polnud enam üldse inimesi.
See sama väike kogudus...
Me astusime sellega suurde tundmatusse.
Meil polnud aimugi, mis Jumalal oli meie jaoks varuks.
Vaatasin oma väikesest austraallase taskusõnaraamatust järgi,
mida sõna "müsteerium" tähendab.
See ütles esmalt, et tegu on seletamatu asjaga.
Kõlab vägagi hästi nagu Jumala teenimine,
sest paljud asjad, mida Jumal teeb, on seletamatud.
Võin öelda omast kogemusest,
et paljud asjad, mida Jumal on teinud, on seletamatud.
Müsteerium tähendab ka saladusi.
Jumala teenimine tähendab ka saladuste sisse astumist;
need on asjad, millest me pole varem teadnud.
Ja siis öeldakse ka,
et müsteerium tähendab ka ilmutatud usulisi tõdesid.
See kehtib eriti asjade puhul, mis ületab inimliku arusaamise.
Nii et Jeesuse teenimine kõlab igati kui seiklusena!
Kuid siis ütles sõnaraamat,
et see on ka müstiline ringreis või teekond.
Üks nauditav ekskursioon tundmatusse paika.
Me juba teame, et me lõplik sihtpunkt on Taevas ja igavik,
mistõttu tänu Jumalale selle eest!
Kuid Jumala teenimises peitub ka oma ime,
sest see on kui müsteerium.
Sageli on müsteerium midagi sarnast, millena me alguslaul seda kirjeldas.
Ka see, kuidas Peetrus käis vee peal.
Küsimus pole selles, et kõik on alati turvaline ja hea,
sest Peetruse lugu annab kinnitust, et me võime ka vajuda.
See on just see tunne, mis tekib müsteeriumisse vaadates.
Nauditav ekskursioon...
Teadmata sihtpunkti suunas.
Kõik, kes te olete noored siin -
huvitav, mis teid küll elus veel kõik ees ootab?
Usun, et see on nii palju suurem, kui te arvatagi võiks.
Usun, et Jumalal on nii palju enamat varuks te jaoks,
kui te eales võimalikukski peate.
Usun, et osasid neid asju, mida Jumal tahab teha,
poleks isegi hea ette teada, sest see on üsna hirmuäratav.
Ja te elus võib tulla ette aegu ja olukordi,
kus te mõtlete, kas Jumal on üldse teiega?
Peetrus küsis ringi vaadates: "Issand, oled see Sina?"
Ta polnud isegi kindel, kes või mis ta ümber on.
Müsteeriumis peitub ka midagi salapäraselt huvitavat.
Jumala teenimises peitub midagi salapäraselt huvitavat.
Müsteerium on täis põnevust ja üllatusi.
Uue Testamendi jüngrite jaoks oli see igal juhul täis üllatusi.
Nad nägid keset tormi, et keegi nagu on seal.
Piibel lausa ütleb, et nad arvasid tonti nägevat.
Ma ei usu, et nad üksteiselt kuidagi rahulikult küsisid:
"On see tont või?"
Tont!!!! See on tont!
Põnevus, pinge ja üllatused.
Jumala tahtes su elu jaoks pole midagi igavat!
Jumala teenimine pole midagi igavat, keskpärast ega tavalist.
See on seiklus!
Olgem siis kindlad, et elame Jumalale seiklushimulise meelsusega.
Et oleme pühendunud sellele suurele teadmatusele.
Ta kutsub meid välja käima vee peal;
suurde teadmatusse, kus jalad ei pruugi kanda.
Mulle meeldivad osad selle laulu read.
Read nagu:
"Jumala Vaim, juhi mind, kui mu usaldus Su vastu on piiritu.
Las ma käia vete peal, kuhu iganes Sa mind ka ei kutsuks."
Kogu see lugu taandub Jumala kutsele ja tahtele.
Efeslastele 1:9 on üks hämmastav asi.
Seal on juttu Jumala tahtest, mille kohta on öeldud:
"Tema on teatanud meile oma tahtmise saladuse."
Pange tähele, mille kohaselt? "Oma hea nõu kohaselt."
Hea nõu ehk see nauditav ekskursioon
teadmata ehk määramata sihtkohta.
"Oma hea nõu kohaselt, mille ta Kristuses oli kavandanud."
See salm on kui vihmavari,
mille alla koonduvad kokku Tema tahe, hea nõu ja kavatsused.
Kui oleme pühendunud Jumala plaanidele ja kutsele,
on see raudselt samm suurde tundmatusse.
Siin on täna inimesi,
kes seisavad selle suure tundmatuse piiril.
Seda teemat võib ju vaadata mitmel moel.
Sa võid vaadata Peetrust ja öelda:
"No ta kõndis vee peal tõesti, kuid samas hakkas ka uppuma."
Seda küll, kuid ta vähemalt astus välja sealt paadist.
Teised jüngrid jäid aga paati.
Samas jälle - nad vähemalt läksid paati,
samas kui neist jäi maha 5000 inimest,
kes mitte kunagi ei lahkunud kaldalt.
Kas sa elad oma elu nagu need 5000, kaldalt iialgi lahkumata?
Või teenid Jumalat nagu need jüngrid, kes astusid paati ja jäidki sinna?
Või omad sa Peetruse vaimsust, kes ainuüksi ei lahkunud kaldalt,
vaid kes astus ka paadist välja, sest Jeesus ütles: "Tule!"
Usun, et ka selle konverentsi lõppedes
Jeesus ei ütle sulle vaid: "Sõua teisele poole kallast!",
vaid Ta on juba ees ootel ja ütleb ka: "Tule!"
Jesaja 46 on öeldud, et Issand teab lõppu juba enne algust.
Seetõttu Ta ei käigi kunagi kinos,
sest Ta teab juba ette, kuidas film lõppeb.
Kuid lisaks sellele, et Ta teab lõppu juba alguses,
on Ta ka ise juba seal alguses. Ja samas ka juba seal lõpus.
Ta on mõlemas korraga!
See on see, mida kõikjal viibiv Jumal tähendab.
Jeesuse järgimine on suur seiklus - täis põnevust ja pinget.
See suur teadmatus.
Mul pole kahtlustki,
et sulle Jumala poolt planeeritud salapärases tulevikus
saab olema erinevaid aegu. Nii nagu kõigi eludes.
Tal on hea nõu, tahe ja plaanid su elu jaoks.
Tahan julgustada sind haarama kinni sellest mõistatusest.
Haara sellest kinni!
Otsusta ära, et lähed sellega kaasa.
Piiblis pole just väga palju kohti,
mis räägiksid asjadest, mis Jumalale head meelt valmistavad.
Üks on muidugi sinu loomine; meid loodi Tema meeleheaks.
Teine on sinu õnnistamine.
Jesaja 53 räägib Jeesuse ristitööst, kus on ka öeldud:
"Ja Issanda tahe teostub tema läbi."
Tegu oli prohvetliku ettekuulutusega.
Issanda tahe teostus Jeesuse läbi,
mis viitab sinu päästele, andestusele
ja kõigele muule, mis Kristusel sinu jaoks varuks on.
Jumal tunneb hea meelt sinu loomisest ja õnnistamisest
ning sellest, et võib kutsuda sind täitma oma eesmärke ja tahet.
Tema tahe ja eesmärgid on need, mille pärast Ta sind lõi ja õnnistab.
See kõik taandub Jumala eesmärkidele!
Mu palve on, et oleksime särtsakad kristlased ja kogudused.
Et me ei kardaks seda suurt tundmatust.
Et meil oleks kõrva tajuda ära Jumala Vaimu hääl,
mis kui ütleb: "Mine!", siis me läheks
ja kui Jeesus ütleb: "Tule!", siis me ka tuleks.
Jumala tahe pole tegelikult üldse mitte keeruline.
Kõik, mida sa tegema pead, on minema sinna, kuhu Ta sind läkitab
ja tulema sinna, kus Issand ise on.
Osad inimesed hüppavad abiellu, kui suurde tundmatusse,
kuid häda on selles, et Jumal ei öelnud neile kunagi: "Mine!",
mistõttu Ta ei oota sind ka ees seal abielus.
Mõned loobuvad oma suhtest Jumalaga.
Teised kolivad maailma teise otsa,
mõtlemata, mida see nende laste vaimuliku eluga teeb.
Seda kõike vaid seetõttu, et Jumal tegelikult ei öelnud: "Mine!"
Kogu su elu müsteerium taandub sellele, kus Jeesus on.
Seetõttu pole see ka raske.
Lihtsalt mine sinna, kuhu Ta ütleb sul minna
ja vaata, et hoiaksid oma pilgu pealpool laineid.
Hoia pilk sellel, kus Jeesus on
ja sa leiad end otse Tema tahte ja müsteeriumi keskelt,
mis on üks võrratu ja võimas koht, kus olla.
Kas keegi võiks öelda "Aamen"?
Kas keegi võiks hüüda "Halleluuja!"?
Kas keegi võiks öelda: "Ma olen selleks valmis!"
Mul on hea meel seda kuulda.
Oleme oma kirikus laulnud seda võrratut laulu "Ookean",
mis algab sõnadega:
"Sa kutsusid mind välja käima veel peal.
Suurde teadmatusse, kus jalad ei pruugi kanda.
Ma leian Sind sealt keset müsteeriumi."
Elus tuleb sageli ette seda, et peame astuma tundmatusse.
Usun, et usuelu ei ole midagi igavat ja ettearvatavat,
nagu paljud arvavad,
vaid see on samm suurde tundmatusse.
See on pühendumine elule,
kus usud, et leiad Jeesuse eest keset seda suurt müsteeriumit.
Jeesus ise ütles,
et Ta on teinud meile teatavaks oma tahte saladuse,
sest see on Tema hea nõu.
Müsteerium tähendab teekonda määramata sihtpunkti suunas.
Üht nauditavat ekskursiooni määramata sihtpunkti.
Samas, Jumal ilmutab meile oma tahet
kõigi suurte asjade puhul, millest Piibel räägib ja milleks on:
lunastus, pääste, Kristuse teod ja kogu igavik.
Kuid Jumala tahe on ka isiklik.
Sageli peame ka ise tegema ususamme tundmatusse.
Nii nagu Peetrus, kes hommikul kell 3 astus tormisel merel paadist välja.
Ajal, mil teised olid kabuhirmus, arvates, et näevad tonti,
ütles Peetrus:
"Issand, kui see oled Sina, kutsu mind!"
Ja Jeesus ütles: "See olen mina - tule!"
Nii et Peetrus astus suurde tundmatusse.
Seni, kuni ta oma silmad Jeesusel hoidis, oli kõik hästi.
Niipea aga, kui ta pilgu Jeesuselt lainetele pööras,
oli ta omadega jamas.
Las ma julgustada sind:
seniks, kuni su tähelepanu on suunatud Jeesusele...
Tundmatusse astumine ei tähenda selliseid radikaalseid samme,
kus me hülgame oma elu, abielu või suhte Jumalaga,
sest sel juhul ei leia sa küll Jumalat sealt tundmatusest eest.
Kui sa aga oled usuteekonnal ja teenid Jeesust,
on lausa hämmastav,
kuidas sa Ta leiad keset seda müsteeriumit,
viibides ikka Tema ligiolus.
Milline võimas asi see on!
Olin paar aastat tagasi sunnitud sulgema oma ettevõtte,
kuna mingi valitsuse seaduse tõttu ei saanud enam jätkata.
Mäletan, kuidas jätsin auto tee äärde seisma
ja kuulasin raadiost vastavasisulist pressiteadet.
Istusin nõutuna oma autos ja küsisin: "Issand, miks?
Miks see nüüd nii juhtus?"
See äri tuli koheselt sulgeda
ja see kõigutas mu maailma rahalises mõttes ikka täiega.
Olles tol ajal meie tehase esindaja,
kutsuti mind Austraalia tuntuimasse jutusaatesse
intervjuud andma.
Saatejuht ütles:
"Oled nii paljudest raskustest läbi näinud
ja rahaliselt täiesti hävitatud.
Mida sa ette võtad?"
Ütlesin, et loodan Jumala peale,
mispeale ta vastas: "No see sind nüüd küll ei aita!"
Kuid tegelikult aitas ikka väga!
Ma teadsin, et kui jään kindlana seisma
ja hoian alal oma usu, siis midagi ikka sünnib.
Kuid samas muidugi pidin rakendama ka oma ande.
See polnud vaid käed rüpes istumine, kuniks midagi juhtub.
Ei! Ma pidin ikka liigutama hakkama ja tundmatusse astuma seal,
kus arvasin nägevat võimalust.
Ma leidsin selle võimaluse spordiriiete impordis.
Minu jaoks oli see totaalselt uus maailm,
kuna polnud selle valdkonnaga varem kokku puutunud.
See oli paras müsteerium
ja usuteekond tollest ajast tänasesse päeva.
Minu 100 000 dollariline kaotus
tõi vaid paari aastaga tagasi üle 1 miljonilise võidu.
See on erakordne lugu sellest,
kuidas oleme läinud läbi raskuste ja tormide
ning jõudnud tänasesse päeva ja liikumas sealt ikka edasi.
Tulevik tundub üsna helge.
Sa kutsusid mind välja käima veel peal
Suurde teadmatusse, kus jalad ei pruugi kanda
Ma leian Sind sealt keset müsteeriumi
Keset ookeani sügavat mu usk jääb püsima
Ma hüüan appi Su nime
Ma hoian oma pilgu pealpool laineid
Ja kui ka lained tõusevad, hingab mu hing siiski Su ligiolus
Ma olen Sinu ja Sina minu
Sügavaimadki veed kubisevad Sinu armust
Su võimas käsi juhib mind
Kus jalad võivad vedada alt ja hirm mind ümbritseb
Sa pole mind kunagi vedanud alt
ega tee seda ka praegu
Ma hüüan appi Su nime
Ma hoian oma pilgu pealpool laineid
Ja kui ka lained tõusevad, hingab mu hing siiski Su ligiolus
Ma olen Sinu ja Sina minu
Vaim, juhi mind sinna, kus mu usaldus on piiritu
Lase mul käia vee peal, kuhu Sina saad kutsuda mind
Vii mind sügavamale,
kui mu oma jalad suudaks eales kanda
Et mu usk saaks tugevamaks oma Päästja ligiolus
Vaim, juhi mind sinna, kus mu usaldus on piiritu
Lase mul käia vee peal, kuhu Sina saad kutsuda mind
See lootus, mis mul on, on ankruks mu hingele -
ühtaegu kindel ja vankumatu.
See viib mind siit maisest Jumala ligiollu igavikus,
kui me vaid siiralt usuksime,
et Tema nimi on kõrgeim ja Tema Sõna on vägevaim
ning et mõlemad need asjad ankurdavad kogu me usu.
Minu tõeline identiteet ei tugine enam mu tublidusele,
tegudele, päritolule, minevikule, tulevikule ega staatusele
Need ei määratle enam, kes ma olen, vaid evangeelium teeb seda.
Järgmine peatus on 2 minuti pärast.
Tänud, et võtsid aega me vaatamiseks!
Loodetavasti külvas see saade sinusse uut elu.
Kuhu iganes ka Jumal sind ei juhiks - ole valmis selleks seikluseks,
sest sa ei kaota kunagi midagi, kui sead Jumala esikohale.
Ole õnnistatud ja tea, et parim on alles ootel!
Tõlge: Anne-Ly Raukas