HILLSONG TV Elämä sulatusuunissa 1/2
Meillä on upea mahdollisuus. Elämme monimuotoisessa maailmassa.
Mikähän on Jumalan sydämen tahto koko maailmalle?
Onko asenteesi ketään syrjimätön vai valikoiva?
Kiitos, että katsotte ohjelmaa. Olen Brian Houston.
Puhun elämästä sulatusuunissa, joka tarkoittaa montaa asiaa eri ihmisille.
Joona valitsi helpon vaihtoehdon ja meni Tarsiiseen.
"Tarsis" tarkoittaa sulatusuunia. Selvitä, miten asia vaikuttaa sinuun.
Viestini voi antaa sinulle näkökulmaa. Rukoilen, että nautit siitä.
Isä, kiitos läsnäolostasi. Kiitos työstäsi seurakunnassamme.
Kiitos muuttuneista elämistä ja kaikesta hyvästä.
Annamme sinulle kunnian Jeesuksen nimessä, aamen.
Etsikää Raamatusta Joonan kirjan luku 1.
Tämän viestin nimi on elämä sulatusuunissa.
"Haaksirikkoinen meren myrskyssä".
Kuulostaa siltä, että laulu "Lifeline" kirjoitettiin Joonasta.
"Haaksirikkoinen meren myrskyssä, ajelehdin, kunnes mut pelastit."
Toinen säe: "Karkurisydän kaukaisella maalla, -
vaelsin kauas, mutta olitkin siellä."
Joona koki kummankin asian.
Hän ei ollut vain karkuri kaukaisella maalla, Tarsiissa, -
missä hän löysi Jumalan. Hän oli myös meren myrskyssä.
Se puhuu ihmiskunnassa ja Jumalan tahdosta tavoittaa ihmiset kaikkialla.
Ne, jotka ovat kaukana, ja ne, jotka ovat lähellä.
Jumalan sydämen tahto on tavoittaa ihmiset kaikkialla.
Olemme saaneet tehtävän: lähetyskäskyn.
Se on ollut tämän vuoden teemamme.
Minulla on yhä tämä rannekoru. Se oli ennen puhdasta hopeaa.
Nyt se on puhdasta messinkiä ja kuparia ja paljon eroosiota.
Mutta toisella puolella lukee "Missio Dei", -
toisella puhutaan Jumalan tehtävästä, lähetyskäskystä.
Tämä tehtävä koskee meitä kaikkia.
Käsky kerrotaan luvussa Mark. 16: "Menkää kaikkeen maailmaan".
Ajattelemme heti maantieteellisesti koko maapalloa.
Ajattelemme tavoittamattomia ihmisryhmiä.
Ehkä afrikkalaista heimoa tai aasialaista kylää.
Tai kadonneita ihmisiä Andeilla Etelä-Amerikassa.
Vai ajattelemmeko tavoittamattomia ihmisryhmiä?
Heitä on oman kaupunkimme yhteisöjen, -
kulttuurien ja alakulttuurien joukossa. Siellä, missä asut.
Tavoittamattomia ihmisryhmiä ajatellaan maantieteellisesti, -
mutta entä väestötieteellisesti?
Mitä jos katsotaan väestörakennetta? Kaupungin eri ihmisryhmiä?
He saattavat elää hyvin erilailla, asua eri kaupunginosassa, -
ehkä hyvin kaukana siitä maailmasta, jossa elät.
Rakastaako Jumala heitä? Yltääkö Hänen sydämensä niin kauas?
Edustammeko me Jumalan sydäntä, kun kyse on ihmisistä, -
joilla on erilainen henki, ajatukset ja asenne kuin meillä?
Ajatelkaa asiaa Joonan tarinan kannalta.
Se on tarina kolmesta kaupungista.
Ensimmäinen kaupunki on Joppe.
Joppe kuvastaa minusta uskovaa tai seurakuntaa.
Joppessa julistettiin evankeliumi.
Sieltä evankeliumi lähti kansakunnille UT:ssa, -
täysin tavoittamattomalle ihmisryhmälle.
He olivat täysin sen ulkopuolella, -
keiden ajateltiin voivan pelastua ja keiden ei.
Pietari kutsuttiin Joppeen. Hän meni Korneliuksen kotiin.
Ovi ei auennut vain Korneliuksen perheelle vaan miljoonille ihmisille, -
jotka saivat yhteyden Kristukseen Ap. t. 10:n kertomuksen kautta.
VT:ssä sama satamakaupunki Joppe ― se tarkoittaa 'kaunista' ―
oli paikka, josta Joona kutsuttiin Niiniveen.
Joona oli Joppessa.
Minulle se on toteutuvien unelmien kaupunki.
Kaksi näki unta. Kornelius ja Pietari.
Heidän unensa siitä, kun ihmiset kohtaavat Kristuksen, kävi toteen.
Joppe oli teljettyjen ovien kaupunki.
Ne aukenivat. Se on voimallista. Pietari koputti oven toisella puolen.
Kornelius ei vain kutsunut häntä sisään vaan majoitti hänet.
Se oli vastoin sen ajan järkiperusteita. Se oli hyvin kiistelty asia.
Mutta hän avasi teljettynä olleen oven.
Kornelius oli toisella puolen. Hän kuului pakanakansaan.
Yhtäkkiä tilaisuus koputti ovella Kesareassa.
Pietari astui sisään ilosanoma mukanaan.
Ollaan sellainen seurakunta, jossa unelmat käyvät toteen.
Sellaisen paikan pastori tahdon olla. Paikan, jossa unelmat toteutuvat.
Eivät vain minun unelmani vaan sinun, ja kaikenlaisten ihmisten unelmat.
Niin seurakuntamme ulkopuolella ei ole tavoittamattomia ihmisryhmiä.
Se ei ole meitä varten eikä se ole -
Jumalan valtakunnan, evankeliumin eikä Raamatun opetuksen mukaista.
Tahdomme olla seurakunta, joka avaa ennen suljettuja ovia -
tavoittamattomille ihmisille Kristuksen rakkaudella, -
Herramme Jeesuksen kauniilla armolla.
Tahdomme olla seurakunta, jossa Herran ääni kuullaan.
Sellainen paikka Joppe oli. Se oli kaunis, mahdollisuuden paikka -
tavoittamattomille ihmisille tulla tavoitetuksi.
Toinen kaupunki oli Niinive.
Profeetta Nahum kuvaili, että Niinive oli täynnä noituutta ja haureutta.
Niinive oli suuri kaupunki, siihen aikaan valtava.
Sen muuri oli massiivinen. Muurilla oli 1 500 tornia.
Kolmet sotavaunut saattoivat ajaa muurinharjalla rinnakkain.
Se oli valtava kaupunki.
Suuri kaupunki kaukana Jumalasta.
Joonan mielestä kaupunki ansaitsi tuomion, ei pelastusta.
Kolmas kaupunki oli Tarsis. Siitä tahdon puhua tänään.
"Tarsis" tulee arkadialaisesta sanasta, joka tarkoittaa sulatusuunia.
Kultaa ja hopeaa sulatettiin upok- kaassa, jotta epäpuhtaudet poistuvat.
Kultaa ja hopeaa vietiin sieltä silloin tunnetun maailman ääriin saakka.
Ajatelkaa Tarsista maailmana.
Se oli täynnä seikkailua ja vaurautta ja onneaan etsiviä ihmisiä.
Kauppalaivoja tuli ja meni jatkuvasti. Ihmiset etsivät seikkailua ja onnea.
Se oli suuren maailman paikka, koska sieltä kulta ja hopea kulki maan ääriin.
Siihen aikaan Tarsis oli silloin tunnetun maailman äärellä.
Se oli aivan Välimeren länsipäässä. Sen pitemmälle maailmaa ei tunnettu.
Kolme kaupunkia, joista yksi kuvastaa seurakuntaa.
Se oli Joppe, jossa unelmat toteutuvat ja ovet aukeavat.
Toinen kuvastaa maailmaa. Se kuvastaa mukavuutta ja vaurautta.
Kolmas kuvastaa kutsua, Niinive. Siellä on kadonneita, kärsiviä ihmisiä.
Tavoittamaton ihmisryhmä, jota Joona ei tahtonut tavoittaa.
Joona lähti päinvastaiseen suuntaan. Toinen oli lännessä, toinen idässä.
Hänet kutsuttiin itään, hän lähti länteen.
Mietitään se mielessämme, kuinka ajatus sulatusuunista pätee meihin.
Kuunnelkaa, mitä sanakirja sanoo sulatusuunista.
Se on uuni, jossa kultaa, hopeaa ja muita aineita -
sulatetaan tai yhdistetään. Toiseksi se voi tarkoittaa maata, -
paikkakuntaa tai työpaikkaa, jossa ihmisrodut ja -kulttuurit sekoittuvat.
Se voisi olla oma seurakuntamme. Sulatusuuni.
Paikka, jossa on monia eri rotuja, kulttuureja ja ihmisryhmiä.
Kaikki yhdessä sulatusuunissa.
Rakastan sitä.
Se on paikka, jossa sydän koetellaan. Tarsis oli sulatusuuni.
Oli monenlaisia ihmisiä, tilaisuuksia, prioriteetteja, -
erilaisia syitä, ajatuksia ja henkeä.
Joonan sydän koeteltiin siinä sulatusuunissa.
Valitettavasti se, mitä selvisi, oli sellaista, -
mitä en toivo uskovien elämässä tulevan esiin.
Yksi asioista on se, että hän teki oikean asian vääristä syistä.
Hän lähti lopulta Niiniveen, mutta ihan kuin käsi selän takana pakotettuna.
Hän meni Niiniveen, koska hän koki, että oli pakko.
Ei siksi, että tahtoi nähdä muutosta Niinivessä.
Se selvisi sulatusuunissa.
Joonalla oli oikea usko Jumalasta, mutta väärä usko ihmisistä.
Sellaisia on paljon. Uskomme oikeita asioita Jumalasta: Hän on rakastava, -
armollinen, anteeksiantava, hidas vihaan, täynnä rakkautta.
Hän katuu, ei tuokaan ahdinkoa ja antaa tulevaisuuden ja toivon.
Herrasta on helppoa uskoa oikeita asioita.
Mutta uskotko oikeita asioita siitä, miten Jumala näkee toiset ihmiset?
Ihmiset, jotka eivät ole sinunlaisiasi.
Ihmiset, jotka tekevät syntiä eri asiassa kuin sinä.
Ihmiset eri maailmasta, eri ajattelutavasta, -
eri elämäntavasta, eri väestöryhmästä ja alakulttuurista.
Onko meillä vain oikea usko Jumalasta -
vai myös siitä, miten Hän katsoo ihmisiä?
"Jokainen, joka huutaa avuksi Herran nimeä, pelastuu."
Se on evankeliumin henki.
Tuleeko se sulatusuunissa esiin hengestämme, sinun hengestäsi?
Tiesitkö, että Sanan mukaan Jumala ei ole puolueellinen eikä suosiva?
Ap. t. 10:34 mukaan Jumala ei katso henkilöön.
Kun omaa sydäntämme testataan, me näemme, -
mitä sydämessämme on Jumalaa ja ihmisiä kohtaan, -
ja onko sydämemme linjassa Jumalan sydämen kanssa. Se on elintärkeää.
Meillä on suuri tehtävä: lähetyskäsky.
Mitä jos teemme tehtävää katkeralla asenteella sen suhteen, -
kuinka Jumala näkee ihmiset? Hän rakastaa kaikkein halpamaisimpiakin.
Jumala kurottaa kätensä taivaasta turmeluksen syvimpiin syvyyksiin, -
sillä Hän rakastaa ja Hänen sydämen- sä on kääntynyt ihmisten puoleen.
Rukoilen, että se tulisi esiin sulatusuunista. Sananl. 17:3: -
"Hopealle sulatin, kullalle uuni, mutta sydämet koettelee Herra."
Se on kuin sulatusuuni, kuin pätsi, jossa kulta ja hopea sulatetaan.
Mutta Herran näkökulmasta se paikka selvittää motiivimme, prioriteettimme, -
ajatuksemme, asenteemme, tilaisuutemme ja suuntamme.
Siinä sulatusuunissa ihmisten sydän koetellaan.
Tiedätkö...
Jeesus sanoi: "Katso, minä seison ovella ja kolkutan.
Jos joku kuulee ääneni, kuka tahansa..."
Jumala kolkuttaa. Mietin, onkohan seurakunnassa joskus -
niin paljon meteliä, ettemme kuule Jumalan kolkutusta.
Kristuksen ruumiissa väitellään joskus paljon teologiasta.
Missä kaiken keskustelun, mielenlaadun, itseä havainnoivan -
omaan napaan tuijotuksen keskellä voimme kuulla Jumalan kolkutuksen?
Rukoilen, että elämme tavalla, jossa meiltä ei mene Jumalan puhe ohi, -
eikä Jumalan teot ohi. Joppea kutsuttiin kauniiksi, -
vaikka nahkurintehtaat haisivat, -
koska niissä lehmänlantaa sekoitettiin ruhoon, jotta saatiin nahkaa.
Kaupunki oli kaunis, koska unelmat toteutuivat, ovet aukenivat, -
Jumalan ääni kuultiin ja ihmisiä tavoitettiin sieltä käsin.
Hillsong-seurakunta, tahdommeko olla kuin Niinive, kuin Tarsis -
vai kuin Joppe? Meidät taitaa olla kutsuttu olemaan Joppe. Aamen.
Luonnollisesti katsottuna kaikki ei näytä olevan kaunista.
On vain tavallisia ihmisiä. Mutta hengellisesti se on kaunis, -
koska tahdomme nähdä unelmien toteutuvan, ovien aukenevan -
ja Jumalan tahdon tapahtuvan Jeesuksen nimessä.
Siinä sulatusuunissa, -
asiat, jotka nousevat esiin sydä- mestämme, ovat pohdinnan arvoisia.
Joona teki oikean asian väärästä syystä.
Hän uskoi oikein Jumalasta, mutta väärin ihmisistä.
Toiseksi oli selvää, että hän oli kaksinaismoralistinen.
Hän itse sai ihmeellisesti Jumalan armon ison kalan kautta.
Hän sai ihmeellisesti Jumalan armon.
Mutta kun luvussa 4 Niinive koki Jumalan armon, -
Joona inhosi näkemäänsä. Hänen sydämessään oli eri asioita.
Herra, tutki sydämemme, jotta heijastaisimme Jumalan sydäntä, -
kun kyse on maailmasta ympärillämme.
Mutta etsitkö sinä siinä sulatusuunissa mukavuutta vai kutsua?
Jos teet muistiinpanoja, kirjoita se. 1. Mukavuus vai kutsu?
Kuuntele, mitä Sana sanoo mukavuudesta ja kutsusta.
Joona 1:1―3: "Joonalle, Amittain po- jalle, tuli tämä Herran sana: 'Nouse, -
mene Niiniveen, siihen suureen kaupunkiin, ja saarnaa sitä vastaan; -
sillä heidän pahuutensa on noussut minun kasvojeni eteen'.
Mutta Joona nousi paetaksensa Tarsiiseen Herran kasvojen edestä -
ja meni alas Jaafoon ja löysi laivan, joka oli lähtevä Tarsiiseen.
Ja hän suoritti laivamaksun ja astui siihen -
mennäkseen heidän kanssansa Tarsii- seen, pois Herran kasvojen edestä."
Niinive oli kutsu. Sitä Jumala tahtoi Joonalle. Tarsis kuvasti elämäntapaa.
Siellä oli onnea ja seikkailua. Suuren maailman makua.
Raamattu kertoo tarkkaan, -
että Joona maksoi laivamaksun juostakseen pois Jumalan läsnäolosta.
Kyllä Niiniveen meno varmasti maksoi myös, mutta sen hintaa ei mainita.
Se kertoo paljon. Kun elämme elämää kutsuttuina, -
määrittelemme, että kutsu on tärkeämpi kuin mukavuus.
Ei se ole joko―tai. Minulla on oikein mukava olo tässä kutsuttuna eläessä.
Mutta joskus tahdomme ennemmin elämäntavan kuin kutsun.
Kutsun suhteen mietimme, mitä se meille maksaa.
Ehkä aikaa, sitoutumista ja prioriteetteja.
Olemme hyvin tietoisia sen hinnasta.
Mutta kun Joona kutsuttiin Niiniveen, sen hintaa ei mainita.
Mutta kun oli kyse pakenemisesta seikkailun ja onnen perässä, -
Joona maksoi hinnan. Se on elämää.
Joskus emme tahdo maksaa hintaa ja tahdomme olla vain mukavasti.
Emme tahdo maksaa juuri sitä hintaa. Surullista on se, -
että juuri silloin maksaa hinnan. Maksaa menetetyissä tilaisuuksissa, -
katumuksessa, täyttymyksen puutteessa, tärkeissä asioissa.
Ehkä jopa lasten pelastuksessa, jos menee niin pitkälle, -
ettei pidä Herran huonetta tärkeänä.
Maksat hinnan, vaikka yrität välttää juuri sitä.
Kun perustimme tämän seurakunnan, se maksoi hinnan.
Sillä oli henkilökohtainen hinta.
Kuuluimme isoon seurakuntaan kes- kustassa. Tai ei se nyt niin iso ollut.
Tulimme tänne Hillsiin pienen rupusakin kanssa.
Ajattelin sitä, koska esimerkiksi -
minulla ei ollut työpöytää, joten kysyin, saanko pitää työpöytäni, -
kun muutimme tänne, jotta saan sen toimistoon, jota meillä ei ollut.
Sain pitää sen. Se maksoi siihen aikaan paljon rahaa, 1 600 dollaria.
Minun piti ostaa työpöytäni tänne.
Olimme keskustan seurakunnan tytärseurakunta.
En saanut lomarahaa 6 työvuodesta siellä enkä pitkän palveluksen lomaa.
Kuten huomaatte, se ei ole minulle iso juttu. En minä sitä muistele.
Hinta tuntuu niin pieneltä verrattuna Jeesuksen palvelemisen iloon.
Minun piti tehdä ylitöitä ja pestä liikkeiden näyteikkunoita.
Sain 2 ¤ tavallisesta näyteikkunasta, 5 ¤ oikein isosta.
Riivin kokoon rahat vuokraan, jotta voimme tehdä mitä teimme silloin.
Kävimme pikkukaupungeissa julistamassa, opettamassa -
ja rohkaisemassa ihmisiä. Totuus on, ettei se ole iso juttu.
Usein laitamme asioille väärällä lailla arvoa.
Yritämme välttää maksamasta uskollisuuden hintaa, -
että menemme siinä syvälle, jotta tilaisuus kasvaisi, -
koska näemme hinnan. Paholainen laittaa sen nenämme eteen.
"Tarkoittaako se tuota? Muutunko minä? Tapahtuuko näin?"
Mutta Jumalan palvelemisen ilon suhteen sokeudumme hinnasta.
Olkaa varovaisia. Älkää antako sen tapahtua. Se on voimallinen tilaisuus -
kunnioittaa Jumalaa ja laittaa Hänet ensimmäiseksi.
Jumalan palvelemisen ilo on paljon enemmän kuin kipu sen hinnasta.
Olemme saaneet lähetyskäskyn Matt. 28:ssa ja Mark. 16:ssa.
"Menkää kaikkeen maailmaan ja saarnatkaa evankeliumia".
Koko maailmaa ajatellaan yleensä maantieteellisesti.
Mieleen tulee afrikkalainen heimo tai aasialainen kylä, -
tai tavoittamaton ihmisryhmä Andeilla Etelä-Amerikassa.
Mutta usein se tarkoittaa Jumalan viemistä omaan maailmaamme, -
Jeesuksen viestin ja rakkauden viemistä sinne. En usko, -
että "kaikkeen maailmaan" tarkoittaa sitä vain maantieteellisesti -
vaan myös väestötieteellisesti eli kaupunkiemme väestörakennetta.
Se voi olla kulttuuri, alakulttuuri, elämäntapa, toisin ajatteleva ihminen.
Mitä se onkin, näemmeköhän ilosano- man menevän siihen maailmaan?
Jeesus rakastaa kaikkia ihmisiä. "Joka tahtoo, saa tulla."
"Jokainen, joka huutaa avuksi Herran nimeä, pelastuu."
Se on Jumalan sydämen intohimo.
Rukoilen, että emme olisi niitä katkeran puolueellisia, -
jotka katsovat eri näköisiä tai eri lailla ajattelevia ihmisiä -
eri tavalla kuin itsensä kaltaisia ihmisiä.
Se ei ole Jumalan mielen mukaista.
Ap. t. 10 mukaan Jumala ei suosi ketään.
Hän ei katso henkilöön. Meidänkään ei pitäisi.
Jos joku elää eri lailla kuin sinä, -
se ei tarkoita, että Jumala rakastaa häntä sinua vähemmän.
Mutta niin ihmisluonto tekee. On yhdet säännöt itselle ja erilaiset toisille.
Evankeliumi on täysin ketään syrjimätön.
Rukoilen, että olisimme kaikki ihmisiä, jotka tietävät, -
ettei kukaan ole itseä parempi eikä itseä huonompi.
Kaikki ovat yhdessä syntisiä, jotka Jeesuksen Kristuksen armon kautta -
voivat tuntea Jumalan rakkauden ja Hänen evankeliuminsa.
Ennen kuin kohtasin Jeesuksen, elin riippuvuuksissa.
Elin tarkoituksetonta peruselämää omiani tehden.
Tulin seurakuntaan ja valtakuntaan suuren taakan kanssa.
Alkuun minua auttoi muuttamaan ajattelu- ja elämäntapaani se, -
että ihmiset ympärilläni rakastivat minua -
ja hyväksyivät minut sellaisena kuin olen.
He ymmärsivät tilani eivätkä yrittäneet muuttaa minua.
Minulle se oli valtava asia. Luulin, että jos tahdon suhteen Jumalaan, -
minun on sovittava tiettyyn muottiin.
Että minun pitäisi muuttaa elämääni ennen kuin minut hyväksytään.
He murskasivat sen käsityksen.
Aloin tiedustella raamattukouluun menosta. Menin sinne.
2―3 kuukauden sisään tiesin, että minut on kutsuttu palvelutyöhön.
Kolmantena vuotenani raamattukoulussa -
minua pyydettiin seurakunnan henkilökuntaan. Sille tielle jäin.
Jotkin saamamme tilaisuudet ovat olleet järisyttävän mahtavia.
Oli suuri kunnia kääntää espanjaksi sitä, mitä teemme seurakuntana.
Minulla on latinotausta.
Saimme pitää tapahtumia espanjankielisessä maailmassa -
suurille yleisöille, johtajille ja pastoreille.
Pidimme ylistystapahtumia Hillsong Unitedin kanssa.
Eräs nuori lähetti sähköpostia Etelä-Amerikasta.
He olivat alkaneet laulaa espanjaksi laulujamme.
He kokivat yhteyttä Jumalaan. Se on ihmeellistä.
Valtakunnan ja evankeliumin kieli murtaa kaikki esteet.
Jumala kykeni tavoittamaan minut sieltä missä olin. Uskoin, että Hän voi.
Tietäen kuka olin ja missä olin, sanon, että Hän voi tavoittaa kenet tahansa.
Tienviereltä mut otit, kutsuit omaksi
Pelastusköyden heitit, kotiin kannoit
Jeesus, tahdon vain sut tahdon vain sut
Taakse horisontin kaukaisuuteen katson
Olet hopeainen kajo myrskypilven reunalla
Jeesus, tahdon vain sut tahdon vain sut
Haaksirikkoinen meren myrskyssä ajelehdin, kunnes mut pelastit
Jalkani kalliolle asetit
Kun otteen menetin rakkaus piti kiinni
Pahimpani ei muuttanut mieltäsi
Syyllisyys ja häpeä hukkui armoosi
Tienviereltä mut otit, kutsuit omaksi
Pelastusköyden heitit, kannoit kotiin
Tämä toivo on sieluni ankkuri, puhdas ja pysyvä.
Se vie minut luonnollisesta suoraan ikuisuuteen Jumalan läsnäoloon.
Jos uskomme, että Hänen nimensä on korkeampi -
ja Hänen Sanansa on suurempi, -
voimme ankkuroida kaiken toivomme niihin kahteen asiaan.
Totuus minusta ei enää perustu suoritukseen, tekoihin, -
menneisyyteen, nykyisyyteen eikä ansioluetteloon.
Totuuden minusta määrittelee evankeliumi.
Seuraava paikallisjuna 6 Brooklyn Bridge ― City Hall -asemalle -
saapuu kahden minuutin kuluttua.
Kristus, tässä olemme Kuolemansa kautta me elämme
Jeesuksen nimessä Jeesuksen nimessä
Masennus lakkaa Vangit vapautetaan
Jeesuksen nimessä Jeesuksen nimessä
Kiitos seurastanne. Sillä on minulle suuri merkitys Hillsong TV:ssä.
Minulle voi twiitata palautetta. Tunnukseni on BrianCHouston.
Nautin saada palautetta Twitterissä siitä, miten ohjelma vaikuttaa ihmisiin.
Rukoilen puolestasi, että tuntisit Jee- suksen rakkauden henkilökohtaisesti.
Jumalan siunausta. Ensi kertaan!
Suomennos: Maija Tuukkanen