ELÄMÄÄ SULATUSASTIASSA 2/2
Miltä maailma näyttää sinun silmilläsi katsottuna?
Miltä täysin toisenlaiset ihmiset näyttävät sinun näkökulmastasi?
Näetkö niitä, jotka kuuluvat porukkaan ja niitä, jotka eivät kuulu?
Jeesus näkee kaikki vain ihmisinä, joita Hän rakastaa.
Kiitos, että katsot ohjelmaa. Puhun elämästä sulatusastiassa.
Puhun siitä "Pelastusköysi"- nimisen laulun pohjalta.
Jumala haluaa heittää pelastusköyden aivan kaikenlaisille ihmisille.
Kaikki ovat Jumalalle tärkeitä, elivätpä he millaista elämää tahansa.
Pidetään huoli siitä, että he ovat tärkeitä myös meille seurakunnassa.
Toivon, että saarnani puhuttelee ja että voit soveltaa sen elämääsi.
EDELLISESSÄ JAKSOSSA
Aiheeni on "Elämää sulatusastiassa".
Sulatusastia voi tarkoittaa kahta asiaa. Ensinnäkin se on astia, -
jossa sulatetaan kultaa, hopeaa tai muuta vastaavaa ainetta.
Toiseksi se voi tarkoittaa maata, kaupunkia tai tilannetta, -
jossa eri kulttuureista lähtöisin olevat ihmiset sekoittuvat.
On siis hyvä pysähtyä miettimään, mitä sydämestämme nousee, -
jos joudumme sulatusastiaan.
Joona toimi oikein, mutta väärästä syystä.
Hän uskoi Jumalasta oikein, mutta ajatteli väärin ihmisistä.
Hän sai kokea Jumalan armon, muttei olisi suonut sitä muille.
Ajatteletko oikein eli Jumalan tavoin ihmisistä, -
jotka ovat erilaisia kuin sinä ja tekevät syntiä eri asioissa kuin sinä?
Sen lisäksi, että uskomme oikein Jumalasta, -
meidän on ymmärrettävä, kuinka Jumala näkee ihmiset, -
joilla on erilainen ajattelutapa, elämäntapa tai kulttuuri.
Herra, tutki sydämemme, -
jotta heijastaisimme Sinun sydäntäsi ympäröivässä maailmassa.
Kun olet sulatusastiassa, etsitkö mukavuutta vai kutsua?
Mukavuus vai kutsu? Kirjoita se ylös, jos teet muistiinpanoja.
Meillä on upea mahdollisuus asettaa Jumala etusijalle elämässämme.
Siitä nouseva ilo voittaa monin verroin mahdollisen hinnan ja tuskan.
Toiseksi uskon, että sulatusastiassa huomaamme, -
onko asenteemme muita kohtaan syrjivä vai syrjimätön.
Joona oli valikoiva.
Hän ei uskonut, että Ninive ansaitsi pelastuksen.
Hän suuttui koko ajatuksesta Jumalalle niin kovasti, -
pyysi Jumalaa ottamaan henkensä. Niin raivoissaan hän oli.
Kuitenkin Joona itse sai kokea valtavan suuren armon.
Hän kapinoi Jumalaa vastaan ja meni täysin päinvastaiseen suuntaan -
kuin Jumala käski hänen mennä. Sitä Raamattu kutsuu synniksi.
Parannuksen tekeminen taas on täyskäännös kohti Jumalaa.
Vaikka Joona kapinoi, iso kala nielaisi hänet.
Tämä kertomus on kaikille tuttu.
Oliko siinä kyse Jumalan tuomiosta?
Jos luemme kertomusta tarkkaan, huomaamme, ettei se ollut tuomio, -
vaan Jumalan yliluonnollinen lunastusteko, Joonan pelastus.
Jumala osoitti Joonalle rakkautta, mutta Joona itse oli armoton -
muita ihmisiä kohtaan kokemastaan suuresta armosta huolimatta.
On mielenkiintoista, kuinka tämä toimii elämässämme.
Jos joku on samanlainen kuin me, hän kuuluu porukkaan, muuten ei.
Se on vastoin Jumalan tahtoa.
Sosiologien mukaan sosiologiset tutkimukset vahvistavat sen, -
että ihmisluonto toimii juuri näin. Se luokittelee ihmiset -
joko ryhmään kuuluviksi tai sen ulkopuolelle jääviksi.
Minunlaiseni ihmiset kuuluvat porukkaan, toisenlaiset eivät.
Vielä surullisempaa on, että meillä on usein erilaiset säännöt eri ihmisille.
Ajattelemme, että me itse ja meidän kaltaisemme ansaitsevat pelastua.
Ehkä Joonakin ajatteli ansainneensa sen, että kala pelasti hänet merestä.
Nuo likaiset ja saastaiset niniveläiset sen sijaan eivät ansainneet sitä.
Kaksinaismoralismi on osa ihmisluontoa.
Jopa seurakunnassa saatamme luokitella ihmiset meihin kuuluviksi -
tai kuulumattomiksi, mutta Jeesus ei ajattele näin.
Hän tuli pelastamaan koko eksyneen ja rikkinäisen ihmiskunnan.
Hän kuoli ja elää pelastaakseen sen.
Varotaan siis sortumasta tuollaiseen ryhmittelyyn. Sosiologien mukaan .
pahinta on, että meillä on erilaiset vaatimukset eri ihmisryhmille.
Tästä syntyvät erilaiset aatteet. Nationalisti hyväksyy ne, -
jotka näyttävät samalta, puhuvat samoin ja tulevat samasta paikasta, -
mutta ei niitä, jotka ovat erilaisia. Nationalismi, rasismi, nepotismi.
Nepotismissa oman perheen jäsenille on yhdet säännöt, -
muille toiset säännöt. Taas kyse on tiettyyn porukkaan kuulumisesta.
Entäpä eri kirkkokunnat? Ei ole väärin kuulua johonkin liikkeeseen, -
seurakuntaan tai kirkkokuntaan, mutta siitäkin tulee helposti aate, -
joka erottelee ihmiset sen mukaan, ovatko he samanlaisia vai erilaisia.
Meillä voi olla eri säännöt oman kirkon jäsenille ja muille kristityille.
On kuin he olisivat maailmassa, mutta eivät maailmasta.
Jos sanon jonkun olevan maailmasta, maailma on kiinni hänessä.
Mikä on sinun aatteesi tai ismisi?
Onko sinulla eri säännöt niille, jotka ovat samanlaisia kuin sinä -
ja toiset säännöt niille, jotka ovat porukkasi ulkopuolella?
Joonalla oli. On surullista, jos ismit saavat vaikuttaa seurakunnassa.
Entäpä kalvinismi? En nyt puhu niinkään sen opista tai teologiasta, -
vaan siitä, että arvioimme muita kalvinisteja eri tavoin kuin niitä, -
jotka ovat ulkopuolella. Saatamme kohdella heitä ankarasti.
Kaikki eivät tee niin, mutta jotkut tekevät. Entäpä fundamentalismi?
Joonan ongelma oli, että hän uskoi vakaasti, -
että Vanhan Testamentin armo kuului vain israelilaisille.
Muille oli voimassa erilaiset säännöt.
Kun Jumala lähetti hänet Niniveen, hänen uskonsa perustaa ravisteltiin.
Samoin kävi, kuin Pietari lähetettiin pakanoiden keskuuteen.
Mikä uskomme perusteissa on sellaista, että se estää meitä -
rakastamasta ihmisiä, joiden puolesta Jeesus kuoli?
Saako jokin aate meidät takertumaan sellaisiin uskomuksiin, -
jotka ovat vastoin Jumalan Sanan opetusta?
Mikä on sinun ismisi? Kaikki meistä ovat tavallaan fundamentalisteja.
Evankelisia kristittyjä kutsutaan fundamentalisteiksi, -
koska maailmankuvamme perustuu siihen, -
että Jeesus on tie Jumalan luo.
Ateistikin on fundamentalisti, mutta hänen maailmankuvallaan -
on toisenlainen perusta. Vaikket oikein uskoisi mihinkään, -
olet fundamentalisti, koska maailman- kuvansa perustuu tuohon epäuskoon.
Ismit ovat usein estäneet Jumalaa auttamasta ihmisiä -
siten kuin Hän haluaisi auttaa. Siksi emme halua elää niin.
Raamatusta huomaamme, että Jumala vie evankeliumia -
ja omaa tarkoitustaan jatkuvasti ulos eri aatteiden viitekehyksistä.
Kun Hän halusi siunata jotakuta ja tehdä hänen nimensä suureksi, -
jotta tämä olisi siunaukseksi muille, valitsiko Hän parhaan juutalaisen?
Ei, vaan Abrahamin, kaldealaisen.
Jae 1. Moos. 11:31 kertoo, että hänen isänsä oli Terah.
Emme ymmärrä miksi, mutta kohta Jumala sanoo tälle kaldealaiselle: -
"Niin minä teen sinusta suuren kansan, siunaan sinut -
ja teen sinun nimesi suureksi, ja sinä olet tuleva siunaukseksi."
"Kansojen isä" ei ollut edes juutalainen. Jumala yllätti.
Sitten oli syyrialainen Naaman, Syyrian armeijan komentaja.
Lisäksi hän oli spitaalinen. Spitaalinen syyrialainen oli -
Vanhan Testamentin ajattelutavan mukaan tuplasti ulkopuolinen.
Syyrian kuninkaan kirjeestä Israelin kuninkaalle alkoi tapahtumaketju, -
jonka lopuksi Naaman kohtasi profeetta Elisan.
Jumala kosketti tuota syyrialaista komentajaa, ja hän parani.
Naaman odotti jotakin hienompaa kuin kylpy likaisessa Jordanissa, -
mutta kun hän nöyrtyi Jumalan tahtoon, Jumala hyväksyi hänet.
Jumala hyväksyy ihmisiä tänäänkin. Evankeliumi kuuluu kaikenrotuisille.
Rotujen väliset muurit ovat jo pääosin murtuneet, -
mutta vielä on murtumattomia muureja ja ihmisiä, joita ei ole tavoitettu.
On ihmisiä kokevat tulleensa syrjäytetyiksi -
ja vihaavat kirkkoa, koska kristityt ovat syrjineet heitä.
Voimme rakastaa niitäkin, joiden elämäntapaa emme hyväksy.
Armollinen vai tuomitseva?
Sulatusastiassa suurista asioista voi tulla pieniä ja pienistä suuria.
Enkelit riemuitsevat yhdestä syntisestä, joka tekee parannuksen.
Toisin sanottuna yksi syntinen on enkeleille todella tärkeä.
Taivaassa juhlitaan joka kerta, kun yksikin syntinen pelastuu.
Ninivessä 120 000 ihmistä pelastui yhtenä päivänä, -
mutta Joona ei iloinnut siitä. Hän piti muita asioita tärkeinä.
Iloitsetko niistä asioista, joista Jumala iloitsee, -
vai iloitsetko silloin, kun joku itkee ja itketkö, kun joku iloitsee?
Se on hyvä kysymys. Meille isot asiat ovat monesti pieniä ja pienet isoja.
Joona istui mukavassa paikassa mäellä ja katseli Niniveä.
Hän ei ollut tekemisissä sen kanssa, mutta Jumala teki siellä suuria.
Pieni Jumalan lähettämä mato alkoi nakertaa häntä suojannutta kasvia.
Aurinko alkoi paahtaa häntä, ja hän raivostui madolle.
Samalla hän oli täysin välinpitämätön kaupungista täynnä eksyneitä.
On uskomatonta, kuinka saamme tehtyä kärpäsestä härkäsen.
Samalla kadotamme Jumalan tahdon.
Pidämmekö tärkeinä asioita, jotka iankaikkisuuden näkökulmasta -
ovatkin mitättömiä tai mitättöminä asioita, jotka ovat tärkeitä?
Ef. 3:17―20. Ajatelkaa näitä jakeita tämän saarnan asiayhteydessä.
"ja Kristuksen asua uskon kautta teidän sydämissänne, -
niin että te, rakkauteen juurtuneina ja perustuneina, voisitte -
kaikkien pyhien kanssa käsittää, -
mikä leveys ja pituus ja korkeus ja syvyys on, ja oppia tuntemaan -
Kristuksen rakkauden, joka on kaikkea tietoa ylempänä; -
että tulisitte täyteen Jumalan kaikkea täyteyttä.
Mutta hänelle, joka voi tehdä enemmän, monin verroin enemmän -
kuin kaikki, mitä me anomme tai ymmärrämme, sen voiman mukaan, -
joka meissä vaikuttaa hänelle kunnia..."
Jos istumme tuomitsemassa ihmisiä, jotka ovat erilaisia, emme näe -
Jumalan sydämen leveyttä, pituutta, korkeutta ja syvyyttä.
Meidänhän tulisi edustaa Jumalan rakkautta, joka ulottuu kaikkialle.
Hyväksymme omassa elämässämme, että Jumala pystyy tekemään -
enemmän kuin kuvittelemmekaan, -
mutta entä jos Jumalan armo ulottuu pienuutemme ulkopuolelle?
Olen joskus niin kovin pieni.
Kerran meillä jäi remontista yli vähän soraa ja rikkoutunutta betonia.
Tungin ne roskikseen ja laitoin sen ulos odottamaan roska-autoa.
Aamulla huomasin, että roskikseen oli kiinnitetty huomautus ylipainosta.
Että kehtasivatkin, vaikka maksan kiltisti veroni.
En vielä tuolloin ollut oikea Jumalan mies, joten raivostuin siitä.
Suunnittelin viikon ajan kirjoittavani kaupungille valituksen tästä.
Kuvittele minua kerran taivaassa Jumalan edessä valittamassa -
roskikseeni kiinnitetystä tarrasta. Kuinka mitätön asia se onkaan!
Muistan, kuinka sain ensimmäisen kerran oman parkkipaikan, -
jossa oli kyltti: "Pastori B. Houston, varattu kaikkina aikoina".
Se teki minuun vaikutuksen. "Pastori B. Houston, varattu..."
Kun tulin lounaalta ensimmäisenä päivänä, kyltti oli pudonnut.
Lisäksi joku oli ajanut sen yli ja pysäköinyt autonsa paikalleni.
Eipä sillä oikeasti ole mitään väliä.
Muistan, kuinka olin joskus niin kovin ylpeä passistani.
Minulla on ollut sen jälkeen monta passia ja ne ovat vain tavaroita, -
mutta silloin olin ylpeä siitä, että passissa oli niin monen maan leimat.
Koin, että Pyhä Henki sanoi minulle: -
"Pikku juttu. Minäpä olen kaikissa noissa maissa yhtä aikaa."
Se sai minut näkemään asiat oikeissa mittasuhteissa.
Jos todella haluamme edustaa Herramme Jeesuksen evankeliumia, -
emme saa tehdä isoista asioista pieniä tai pienistä asioista isoja.
Ajattelemmeko avarakatseisesti vai rajoittuneesti?
Evankeliumi on avarakatseinen, se on kuin renkaat veden pinnalla.
Tiedättehän, kun heitämme kiven veteen, renkaat leviävät kauas.
Raamatussa tuo ilmiö alkoi Apostolien tekojen luvusta 2.
Siinä 120 juutalaista, Jumalan kansaan kuuluvaa ihmistä -
täyttyi Pyhällä Hengellä.
Jae Apt. 1:8 on kuin johdanto koko Apostolien tekojen kirjaan.
"...te tulette olemaan minun todistajani sekä Jerusalemissa -
että koko Juudeassa ja Samariassa ja aina maan ääriin saakka".
Luvussa 2 ollaan Jerusalemissa, -
luvussa 8 Filippos menee Samariaan saarnaamaan evankeliumia.
Luvussa 9 ollaan Juudeassa, ja murhanhimoinen fariseus, -
joka vihasi kristittyjä ja raahasi heitä vankilaan, pelastuu.
Jerusalemista Juudeaan ja Samariaan ja maan ääriin asti.
Sellainen evankeliumi on. Meidän ei tule ajatella rajoituksia.
Ei ajatella vain omaa porukkaamme, olipa kyse kirkkokunnasta, -
kalvinismista, nepotismista, fundamentalismista, nationalismista, -
rasismista tai mistä tahansa.
Hankkiudutaan eroon ismeistä!
Joona ja niniveläiset päätyivät Uuteen Testamenttiinkin.
Jakeessa Luuk. 11:31 Jeesus sanoi ihmisille, jotka kinastelivat siitä, -
mikä oli Jumalasta ja vaativat Jumalalta merkkiä: -
"Niiniven miehet nousevat tuomiolle yhdessä tämän sukupolven kanssa -
ja tulevat sille tuomioksi; -
sillä he tekivät parannuksen Joonaan saarnan vaikutuksesta, ja katso, -
tässä on enempi kuin Joonas." Hänen nimensä on Jeesus.
Ystävät, paljon Joonaa suurempi saarnaaja, Jeesus, on täällä.
Jatkammeko kinastelua jostakin asiasta?
Suljemmeko jonkun evankeliumin ulkopuolelle kiistojen pelossa?
Mennään kaikkialle niin maantieteellisesti kuin demografisesti.
Saavuttamattomat kansat eivät ole vain kaukaisia heimoja, -
he voivat olla alakulttuurin edustajia aivan lähellämme.
"jokainen, joka huutaa avuksi Herran nimeä, pelastuu".
Otetaan kaikki mukaan porukkaan.
Evankeliumin kehonkieli ei ole tuomitseva, osoittava sormi.
Se ei ole myöskään tällainen: "Hyi, mene pois!", -
vaan: "jokainen, joka huutaa avuksi Herran nimeä, pelastuu".
Tältä evankeliumi näyttää. Miettikää tätä ja takokaa se kalloonne.
Joona sanoi Jumalalle: "Kuolen mieluummin -
kuin elän näiden niniveläisten kanssa, jos aioit pelastaa heidät.
Joona halusi kuolla, jos niniveläiset pelastuisivat.
Jeesus kuoli, koska ihmiset olivat kadoksissa.
Mihin me sijoitumme tässä?
Ollaan ihmisiä, jotka rakastavat ympärillään olevaa maailmaa, -
rakastavia, myötätuntoisia, hitaita vihastumaan, täynnä rakkautta.
Uskotaan, että tulemme näkemään ihmisten sydänten kääntyvän.
Ollaan paikka, jossa unelmat toteutuvat ja lukitut ovet avautuvat.
Ollaan paikka, jossa Herran ääni ei peity kristilliseen meteliin, -
vaan pystymme kuulemaan Hänen koputuksensa sydänten ovilla.
Autetaan yksinäisiä, rikkinäisiä, halveksittuja ja syntisiä -
löytämään yhteys Jumalan Poikaan, jonka nimi on Jeesus!
Joona halusi kuolla, koska ihmiset pelastuivat, -
mutta kiitän Herraa Jeesuksesta, joka kuoli meidän eksyneiden takia.
Elämää sulatusastiassa. Sitä tarkoittaa Tarsiksen nimi.
Tuohon kaupunkiin Joona pakeni Vanhassa Testamentissa.
Siellä sulatettiin kultaa ja hopeaa, ja sieltä ihmiset etsivät onneaan.
Sieltä lähti kauppalaivoja kaikkialle maailmaan.
Tarsis vaikutti koko maailmaan. Siellä oli myös paljon kiusauksia.
Päinvastainen vaihtoehto olisi ollut mennä Niniveen, -
jonne Jumala Joonan kutsui, mutta tämä ei halunnut sinne, -
koska ei pitänyt niniveläisistä.
Joona valitsi mukavuuden kutsun sijaan, ja niin tekee moni muukin.
Se on surullista, koska mukavuudesta maksettava hinta on suurempi -
kuin mikä tahansa uhraus tai hinta Jumalan kutsun seuraamisesta.
Jostain syystä Jumalan kutsun hinta näyttää meistä kovin suurelta.
Ehkä se vie liikaa aikaa tai lapset joutuvat olemaan paljon kirkossa.
Kutsun hinta, mikä se sitten onkin, näyttää meistä suurelta, -
mutta mukavan elämän hintaa emme edes huomaa.
Se voi olla menetetty tilaisuus, tyydytyksen puuttuminen elämästä -
tai se, etteivät läheisemme rakasta Jumalaa niin paljon kuin voisivat.
Olipa se mitä tahansa, uskon, että mukavan elämän hinta -
on aina suurempi kuin Jumalan kutsun seuraamisen hinta.
Jouduin säästämään rahaa pitkään, että sain raamattukoulun -
lukukausimaksun maksettua. Kun perustimme seurakunnan, -
jouduimme tekemään uhrauksia sen eteen, mutta en enää mieti sitä, -
koska se on tuottanut niin paljon iloa. Monet vastustavat tuota hintaa.
He eivät halua sitoutua, koska se kuulemma maksaa liikaa.
Elämä, joka ei tuota tyydytystä, on kuitenkin paljon suurempi hinta.
Tavoittele siis ennemmin kutsua kuin omaa mukavuuttasi -
ja aseta Jumala etusijalle.
Olen tehnyt lähetystyötä 20 vuotta. Lähdin jo Meksikoon 12-vuotiaana.
On vaikea olla tuomitsematta ihmisiä. Raamattukouluni keskittyi -
lähetystyöhön, mutta me asuimme kaikki yhdessä, erilaiset ihmiset.
Joukossa oli niin todella rikkaita kuin äärimmäisen köyhiäkin.
Asuessani monenlaisten ihmisten kanssa opin olemaan tuomitsematta.
Opin, että jokaisella on oma tarinansa ja jotakin annettavaa muille.
Lähetystyö ei ole helppoa.
Kielimuuri tuo omat haasteensa, ja olisi helppo tarttua tuttuihin asioihin.
Minulle tapahtui ainutlaatuinen asia, joka liittyy kielimuuriin.
Kysyin eräältä lapselta Dominikaanisessa tasavallassa: -
"Oletko kristitty?" En osannut sanoa espanjaksi juuri muuta, -
ainakaan tuossa tilanteessa. "En voi", lapsi vastasi.
"Seurakunnassa sanottiin, etten voi olla kristitty, koska minulla on farkut"
Ajattelin, että tatuointini voittaisi farkut mennen tullen, ja näytin sen.
Hänen silmänsä alkoivat loistaa. Olin saanut häneen yhteyden -
ja onnistunut kertomaan kielimuurista huolimatta, että kyse oli -
jostakin farkkuja suuremmasta.
Matkoilla olen huomannut, että ihmiset ovat kaikkialla samanlaisia.
He tarvitsevat Kristusta ja hyvää sanomaa siitä, -
että joku on kuollut heidän puolestaan ja välittää heistä.
Maailmassa on niin paljon negatiivisia asioita.
Kristus on ainoa tietämäni asia, joka voi auttaa keventämään taakkaa.
Jeesus, haluan vain Sinut.
Katson horisonttiin, ja olet siellä pilven hopeareunuksena, -
joka murtautuu myrskyn läpi. Jeesus, haluan vain Sinut.
Jeesus, olet toivoni ikuisesti.
Annoit virheeni anteeksi...
Rukoilen, että voisimme etsiä oikeutta ja poistaa vääryyden.
Jumalan tärkein tehtävä meille on, -
että tyydytämme janon, joka on jokaisen sielussa.
Rukoilen, että voimme aina osoittaa ihmisille tien kotiin Jeesuksen luo, -
kotiin Jumalan huoneeseen ja kotiin, joka odottaa meitä taivaassa.
Ihmeellinen rakkautesi täyttää sydämeni, ja laulan...
ERIKOISVIERAINA...
Colour-konferenssi 2014: Rauha, valo ja rakkaus
Kiitos seurastasi, arvostan sitä. Voit aina kirjoittaa minulle Twitterissä.
Voit myös laittaa meille rukousaiheita sähköpostilla.
Rukoilemme niiden puolesta. Kiitän Jumalaa Hänen työstään sinussa.
Älä aliarvioi sitä. Usein Hän tekee enemmän kuin voimme nähdä.
Siunausta ja mahtavaa viikkoa. Muista, että paras on vielä edessä!
Suomennos: Anni Lähteenmäki