Kuidas maailm sinu silmade läbi paistab?
Kuidas täiesti erinevad inimesed sinu jaoks paistavad?
Märkad sa, kes kuuluvad seltskonda ja kes mitte?
Jeesus näeb kõiki ühtmoodi, armastades igat inimest.
Aitäh, et oled taas meid vaatamas. Täna räägin elust sulatusahjus.
Räägin sellest laulu "Päästerõngas" põhjal.
Jumal tahab heita oma päästerõnga kõikvõimalikele inimestele.
Jumala jaoks on kõik tähtsad sõltumata nende eludest ja eluviisist.
Seetõttu kandkem hoolt selle eest, et nad oleks tähtsad meiegi koguduses.
Loodetavasti mu jutt puudutab sind ja sa rakendad seda ka oma ellu.
EELMISES SAATES...
Mu tänane teema on "Elu sulatusahjus".
Sulatusnõu võib tähendada kahte erinevat asja.
Esiteks võib see olla anum, kus sulatatakse kulda, hõbedat vms.
Teiseks tähendab see linna, maad või olukorda,
kus eritaustadest pärit inimesed omavahel segunevad.
Seetõttu on oluline peatuda hetkeks ja vaadata, mis me südameis toimub,
kui sulatusahju jõuame.
Joona tegutses küll õigesti, aga valedel motiividel.
Tema suhtumine Jumalasse oli õige, inimestesse aga vale.
Ta küll koges ise Jumala armu, kuid polnud valmis jagama seda teistega.
Kas sa mõtled inimestest õigesti ehk siis Jumala moel?
Neist, kes sinust erinevad ja kelle patud on erinevad?
Kes on teisest maailmast, teise mõtte -ja eluviisiga;
teisest regioonist ja kultuurist.
Lisaks sellele, et suhtume õigesti Jumalasse,
peame ka mõistma, kuidas Jumal neid inimesi näeb,
kellel on erinev mõtte -ja eluviis ning taust.
Issand, katsu läbi me südamed,
et võiksime peegeldada Sinu südant üle kogu maailma.
Kui oled sulatusahjus,
kas otsid siis kergendust või Jumala kutset?
Mugavus või Jumala kutse? Kirjuta see endale üles.
Meil on imeline võimalus asetada Jumal oma elus esikohale.
Sellest lähtuv rõõm ületab mõnetigi sulatusahju katsumused ja valu.
Teiseks usun, et sulatusahjus märkame,
kas meie suhtumine teistesse on vastuvõtlik või tõrjuv?
Joona pidi valima.
Ta ei uskunud, et Niineve väärib päästmist.
Ta oli ainuüksi sellest mõttest nii pahane Jumala peale,
et palus Jumalalt oma surma. Vot nii vihane oligi.
Ja seda sõltumata sellest, et oli ise kogenud tohutut armu.
Ta võitles täiega Jumala vastu
ning läks hoopis teises suunas kui Jumal oli käskinud minna.
Piibel nimetab seda patuks.
Meeleparandus tähendab aga täit pöördumist tagasi Jumala juurde.
Ja kuigi Joona sõdis vastu, sattus ta korraga suure kala kõhtu.
Me kõik teame seda lugu.
Oli seal tegu Jumala karistusega?
Kui kogu lugu lähemalt lugeda, märkame, et see polnud karistus,
vaid Jumala üleloomulik lunastustegu, milles peitus Joona pääste.
Jumal osutas Joonale armastust,
kuigi ta ise oli täiesti armutu teiste vastu, olles ise kogenud armu.
On huvitav, kuidas see sama toimib meiegi eludes.
Kui keegi on selline, nagu me ise, võtame ta kampa.
Kui pole, siis mitte.
Kuid see on Jumala tahte vastane.
Sotsioloogilised uuringud kinnitavad, et inimloomus toimibki nii -
see lahterdab inimesed kas kampa kuuluvateks või mitte.
Need, kes on minusarnased - kuuluvad kampa. Kes pole, need mitte.
Veelgi kurvem on aga see,
et me kehtestame kõikvõimalikke erinevaid reegleid.
Me arvame, et me ise ja vaid meiesugused väärivad päästet.
Et me väärimegi turvalist keskkonda "kala kõhus",
kuni saabub taas aeg meid sealt välja lasta.
Nii arvaski Joona, et on kala kaudu pääsemise ära teeninud,
aga need räpased ja jubedad niinevlased ei väärinud seda kohe mitte.
Kaksikmoraal on osa inimloomusest.
Me lahterdame inimesi "oma kampa" või sealt välja isegi koguduses,
kuid Jeesus ei mõtle nii.
Ta tuli päästma kõiki eksinud ja katkisi inimesi.
Ta suri, et päästa kogu inimkond.
Seetõttu tahan hoiatada kõiki sellise klassifitseerimise eest.
Sotsioloogide sõnul on kõige hullem see,
et meil on erinevatele inimrühmadele erinevad nõudmised.
See põhjustab ka erinevaid maailmapilte.
Natsionalistid võtavad omaks neid,
kes näevad välja ja kõnelevad nii nagu nad ise, tulles samast taustast.
Teisi nad omaks ei võta.
Sealt saavadki alguse natsionalism, rassism ja onupojapoliitika.
Onupojapoliitikas kehtivad oma perele ühed reeglid ja teistele teised.
Taaskord on küsimus selles, kuhu punti kuulud.
Kuidas aga on lood kirikliku kuuluvusega?
See pole iseenesest halb kuuluda kuhugi kirikusse
või kristlikku kogukonda,
kuid kui sellestki saab omaette õpetus, võib sellest kergesti saada alus,
mis määratleb inimesi selle järgi, kas nad on ühesugused või mitte.
Nii tekkivad meil erinevad reeglid oma liikmetele ja teistele kristlastele.
Otsekui nad oleksid maailmas, aga mitte sellest maailmast.
Kui ütlen, et keegi on maailmast, siis see maailm on kinni temas endas.
Millised on sinu vaated või "ism"id?
Kas sul kehtivad ka erireeglid neile, kes on nagu sina
ja teised reeglid neile, kes sinu punti ei kuulu ega mahu?
Joona puhul oli nii.
On ääretult kurb, kui selline asi levib ka kogudustes.
Või kuidas on lood kalvinismiga?
Mitte niivõrd õpetusest või teoloogiast lähtuvalt,
vaid sellest lähtuvalt,
et kohtleme ühtesid kalvinistide moodi ja neid, kes väljaspool, teistmoodi.
Ja me kohtleme neid kohe karmilt.
Mitte muidugi kõik, aga osad küll.
Või kuidas on lood fundamentalismiga?
Joona probleem oli selles, et ta uskus täie tõsidusega,
et Vana Testamendi arm kuulub vaid iisraellastele.
Kõigile teistele kehtisid erireeglid.
Kui aga Jumal ta Niinevesse saatis, said need uskumused kõvasti raputada.
Sama juhtus ka siis, kui Peetrus läkitati paganate sekka.
Mida on meie usulistes tõekspidamistes sellist,
mis takistab meil armastada inimesi, kelle eest Jeesus oma elu andis?
Paneb ehk mõni meiegi põhimõte meid uskuma asju,
mis on tegelikult Jumala Sõna vastased?
Mis on sinu "ism" ehk uskumus?
Me kõik oleme osaliselt fundamentalistid.
Evengeelseid kristlasi kutsutakse fundamentalistideks,
kuna meie maailmavaade tugineb sellele,
et Jeesus on tee Jumala juurde.
Ateistki on fundamentalist,
kuid tema maailmavaade tugineb teistele alustele.
Ja isegi kui sa ei usu millessegi, oled ikkagi fundamentalist,
sest su maailmavaade tugineb ebausule.
"Ismid" ehk uskumused on sageli takistanud Jumalat aitamast inimesi,
kui Ta oleks tahtnud aidata.
Seetõttu ei tohiks me elada neist lähtuvalt.
Piiblist on näha, et Jumal viib evangeeliumi ja oma plaane edasi
väga erinevast taustast pärit inimeste kaudu.
Kui ta tahtis õnnistada kedagi ja teha ta nime suureks,
et see inimene oleks teistele õnnistuseks,
siis kas Ta valis selleks kõige tublima juudi?
Ei! Ta valis hoopis Aabrahami, kaldealase.
1Moosese 11:31 on öeldud, et ta isa oli Terah.
Ja kuigi me ei tea, miks, ütleb Jumal peagi Aabrahamile:
"Ma teen sinu suureks rahvaks ja õnnistan sind,
ma teen su nime suureks ja õnnistuseks kõigile rahvastele."
See "rahvaste isa" polnud isegi juut, nii et Jumal üllatas siin täiega.
Ja siis oli seal üks süürlane Naaman - Süüria sõjaväe pealik.
Kuid lisaks sellele oli ta veel ka pidalitõbine.
Pidalitõbine süürlane oli Vana Testamendi kohaselt
veel topelt mahakantud.
Süüria kuninga kirjast Iisraeli kuningale sai alguse sündmuste ahel,
mille tulemusena Naaman kohtus prohvet Eliisaga.
Jumal puudutas seda süürlasest sõjaväepealikku
ja ta sai terveks.
Naaman ootas küll midagi enamat, kui kümblust räpases Jordanis,
kuid kui ta alandus Jumala tahte ees, siis Jumal võttis ta ka omaks.
Jumal võtab inimesi vastu veel tänagi. Evangeeliumi sõnum kuulub kõigile.
Erinevate rasside-gruppide vahelised müürid on juba ammu lammutatud,
kuid samas on veel ka müüre, mis vajavad lammutamist
ja inimesi, kelleni veel vaja jõuda.
On inimesi, kes tunnevad end tõrjutuna ja kes vihkavad nii Jumalat kui kirikut,
kuna kristlased on nad kõrvale jätnud.
Kuid me võime armastada neidki, kelle eluviisiga me ei nõustu.
Kummad me oleme - armulised või hukkamõistvad?
Sulatusahjus võivad suurtest asjadest saada väikesed
ja väikestest asjadest suured.
Inglid tunnevad rõõmu igast patusest, kes meelt parandab.
Ehk iga patune on inglitele tähtis.
Taevas on igakord suur rõõmupidu, kui keegi patune meelt parandab.
Niineves sai ühe päevaga 120 000 inimest päästetud,
kuid Joona ei tundnud rõõmu sellest.
Tema jaoks olid muud asjad hoopis tähtsamad.
Kas sa rõõmutsed asjadest, millest Jumal rõõmutseb,
või rõõmutsed siis, kui keegi nutab ja nutad siis, kui keegi rõõmutseb?
See on oluline küsimus,
sest meie jaoks on suured asjad sageli väikesed ja väikesed suured.
Joona istus mugavasti mäe otsas ja vaatas Niinevet.
Tal polnud mingit pistmist nende suurte asjadega,
mida Jumal seal tegi.
Väike Jumala poolt saadetud ussike hakkas närima Joonat varjanud puud,
nii et päike põletas teda ja Joona vihastas ussikese peale.
Samas oli tal täiesti ükskõik Niineve kadunud hingedest.
On lausa hämmastav, kuidas suudame teha sääsest elevandi,
jättes märkamata Jumala tegeliku tahte.
Kas me peame tähtsaks asju, mis igaviku vaatenurgast on tühised
ja tühiseks neid asju, mis tegelikult on tähtsad?
Mõelgem kogu selle teema kontekstis Efeslastele 3:17-20 peale.
"Et Kristus usu kaudu elaks teie südameis
ning te oleksite juurdunud ja kinnitatud armastuses,
et te suudaksite koos kõigi pühadega tunnetada,
milline on armastuse laius ja pikkus ja sügavus ja kõrgus,
ning ära tunda Kristuse armastust, mis ületab iga tunnetuse,
et te oleksite täidetud Jumala kogu täiusega.
Aga Jumalale, kes meis tegutseva väega
võib korda saata palju rohkem, kui oskame paluda või isegi mõelda,
temale olgu kirkus koguduses..."
Siin räägitakse Jumala asjadest -
tema armastuse laiusest, pikkusest, kõrgusest ja sügavusest.
Kui me aga mõtleme kitsarinnaliselt, magame me maha kogu selle sügavuse.
Selle asemel, et inimesi armastada, mõistame me neid hukka,
jättes jagamata Jumala sügavuse, laiuse, pikkuse ja kõrguse.
Fakt on see, et Jumal suudab rohkem kui me suudaks eales ettegi kujutada,
aga kuidas oleks nõustumisega sellega, et Ta arm ulatub ka meist väljapoole?
Kuidas me küll võime olla nii kitsarinnalised!
Meil jäi kord remondist järgi suuremat ehitusprahti ja betooni tükke.
Viskasin need prügikonteinerisse, et prügiauto saaks need ära viia.
Hommikul märkasin, et prügikastile oli pandud hoiatus ülekaalu kohta.
Kuidas nad julgesid seda panna, kuigi maksan tublisti oma prügimaksu?!
Ma polnud veel tookord korralik jumalamees,
nii et vihastasin täiega.
Võtsin nädal aega hoogu, et saata selle kohta Linnavalitsusse kaebus.
Kujuta nüüd mind ette seismas üks päev taevas Jumala ees
ja kurtmas selle hoiatussildi üle oma prügikonteineril.
On ikka alles lugu!
Mäletan, kuidas sain endale esimest korda isikliku parkimiskoha,
kus oli silt: "Pastor B. Houston, reserveeritud igaks ajaks".
Mulle avaldas see sügavat muljet. "Pastori B. Houston, reserveeritud..."
Kui aga esimesel päeval lõunalt naasesin,
oli see silt maha kukkunud.
Lisaks sellele oli keegi veel sellest üle sõitnud
ja oma auto sinna asemele parkinud.
Otsekui andes teada: "Keda see huvitab, et B.Houstoni koht!"
Mäletan aega, kui olin ütlemata uhke oma passi üle.
Mul on peale seda passi olnud veel mitmeid teisigi
ja need on ju lihtsalt asjad,
kuid tol ajal olin uhke, et mu passis oli nii palju erinevate maade templeid.
Kuni korraga kogesin Püha Vaimu ütlevat:
"Tühiasi! Ma viibin kõigis neis maades korraga."
See pani mind nägema asju õigest vaatenurgast lähtuvalt.
Kui me tõesti tahame esindada oma Issanda Jeesuse evangeeliumi,
ei saa me teha suurtest asjadest väikest ja väikestest suurt.
On me mõttemaailm avar ja lai või kitsarinnaline?
Evangeelium on avar ja lai - otsekui vee pinnale tekkivad ringid.
Te ju teate, et kui heita kivi vette, tekitab see kaugele ulatuvaid ringe.
Piiblis tuli see ilmsiks Apostlite tegude 2 peatükis.
Seal täitus 120 juuti Püha Vaimuga - Jumala rahva sekka kuuluvad inimesed.
Ap.1:8 on kui sissejuhatus kogu Apostlite tegude raamatusse.
"...ja te peate olema minu tunnistajad Jeruusalemmas
ja kogu Juuda- ja Samaariamaal ning ilmamaa äärteni.”
2 peatükis ollakse veel Jeruusalemmas,
kuid 8 ptk's läheb Filippus Samaariasse evangeeliumi kuulutama.
9 ptk's ollakse Juudeas, kus tapahimuline variser,
kes vihkas kristlasi ja viis neid vangi, sai päästetud.
Jeruusalemmast Juudamaani, Samaariasse ja ilmamaa otsani.
Just selline Jumala evangeelium ongi.
Seetõttu ei tohiks me mõelda piirangute peale.
Ei tohiks mõelda vaid oma seltskonnale - olgu tegu siis kiriku kogukonna,
kalvinismi, nepotismi, fundamentalismi, natsionalismi,
rassismi või millega iganes looga.
On oluline saada lahti kõigist neist "ism"idest!
Joona ja niinevlased jõudsid omadega isegi Uude Testamenti.
Luuka 11:32 ütles Jeesus inimestele, kes tahtsid teada, mis on Jumalast
ja nõudsid ka Jumalalt tunnustähti:
"Niineve mehed tõusevad üles kohtupäeval
koos selle sugupõlvega ja mõistavad ta süüdi,
sest nemad parandasid meelt Joona jutluse peale,
ja vaata, siin on rohkem kui Joona - Tema nimi on Jeesus."
Sõbrad, Joonast palju suurem kuulutaja, on täna siin.
Vaidleme ehk meiegi teatud asjade üle?
Jätame ehk kellegi oma vaidluste tõttu evangeeliumist ilma?
Kas me ikka läheme kõikjale
nii geograafilises kui demograafilises mõttes?
Jumalast puutumata rahvad ei ole ainuüksi kaugete maade taga -
nad võivad olla eritaustade esindajad otse me endi lähedal.
"Igaüks, kes hüüab appi Issanda nime, see päästetakse!"
Nii et haarakem kõik kampa!
Evangeeliumi põhikeel ei ole hukkamõistev ega sõrmega näitav.
See ei ütle kellelegi: "Fui, mine minema!"
Vaid see ütleb: "Igaüks, kes hüüab appi Issanda nime, see päästetakse."
Just selline evangeelium ongi.
Mõelge seda ja taguge see omale pealuu sisse.
Joona ütles Jumalale: "Ma pigem suren,
kui et elan niinevlastega, kui kavatsed nad päästa."
Joona oli pigem valmis surema, kui et niinevlased saavad päästetud.
Jeesus suri seetõttu, et inimeste elud olid metsas.
Kumba punti me kuulume?
Olgem ikka need, kes armastavad ümbritsevat maailma,
olles armastavad, kaastundlikud ja pika meelega.
Uskugem, et inimeste südamed saavad päästetud.
Olgem koht, kus unistused täituvad ja lukustatud uksed löövad valla.
Olgem koht, kus Jumala hääl ei lähe keset kisa-kära kaotsi,
vaid kus me kuuleme Ta koputust oma südameuste taga.
Aitame neid, kes üksikud, katki, põlatud ja patused,
et nad võiks leida suhte Jumala Pojaga, kelleks on Jeesus.
Joona tahtis surra, kuna inimesed said päästetud,
kuid täna sina Jeesust, et Ta suri kõigi kadunud hingede eest.
Me elame sulatusahjus, millele viitab ka Tarsise nimi.
See oli ka linn, kuhu Joona põgenes.
See oli paik, kus sulatati kulda ja hõbedat ja kust inimesed otsisid õnne.
Sealt läksid ka kaubalaevad üle maailma välja.
Tarsis mõjutas kogu maailma, kuid seal oli ka palju kiusatusi.
Joona teine võimalus oleks olnud minna Niinevesse,
kuhu Jumal teda kutsus,
kuid ta ei tahtnud sinna minna, kuna talle ei meeldinud niinevlased.
Joona valis Jumala kutse asemel mugavuse
ja paljud meistki teevad seda.
See on kurb, sest mugavuse eest makstav hind on lõpuks sageli kõrgem
kui mistahes ohver või hind Jumala järgimise eest.
Kuid miskipärast tundub meile just Jumala järgimise hind hästi kõrge.
Tundub, et see võtab väga palju aega või me lapsed käivad liiga tihti kirikus.
Jumala kutse hind, mis iganes see siis ka poleks,
tundub meile hästi kõrgena,
samas kui mugava elu hinda ei pane me tähelegi.
Selleks võib olla mahamagatud võimalus,
rahuldustunde puudumine elus
või see, et me lähedased ei armasta nii palju Jumalat kui võiksid.
Mis iganes see ka poleks, ma olen veendunud,
et mugavuse hind on alati kõrgem kui Jumala järgimise hind.
Ma säästsin pikka aega raha oma Piiblikooli õpingute jaoks.
Kui rajasime koguduse, pidime ka tooma erinevaid ohvreid,
kuid ma ei mõtle sellele, kuna see on toonud ka palju rõõmu.
Paljud aga ei taha maksta seda hinda.
Nad ei taha pühenduda, kuna kuulu järgi läheb see palju maksma.
Kuid elu, kust puudub rahuldustunne, on palju kõrgem hind, mida maksta.
Seetõttu järgi ennem ikka Jumala kutset kui mugavust,
asetades Jumala esikohale oma elus.
Olen osalenud misjonitöös 12 aastat.
Läksin Mehhikosse, kui olin 12-aastane.
Väga raske on mitte kedagi hukka mõista.
Mu Piiblikoolis keskenduti misjonitööle,
kuid me elasime kõik koos ja meid oli palju erinevaid inimesi.
Me seas oli nii tõeliselt rikkaid kui ka tõeliselt vaeseid inimesi.
Elades nii paljude erinevate inimestega, õppisin mitte hukka mõistma.
Õppisin, et igaühel on oma lugu ja midagi, mida anda.
Misjonitöö pole lihtne.
Juba keelebarjäär seab teatud piirangud ja tahaks leida midagi kergemat.
Mul juhtus sellega seoses üks huvitav asi.
Küsisin ühelt lapselt Dominikaani Vabariigis:
"Oled sa kristlane?"
Keelebarjääri tõttu ei osanud ka suurt palju muud küsida.
Laps vastas: "Ma ei saa olla."
"Koguduses öeldi, et ma ei või olla kristlane,
kuna kannan teksaseid."
Arvasin, et mu tätoveeringud ületavad igaljuhul teksade teema,
nii et näitasin neid talle.
Ta silmad lõid särama ja mina olin saavutanud kontakti,
mille kaudu vaatamata keelebarjäärile sain selgitada,
et teksadest on midagi nii palju suuremat ja olulisemat.
Olen reisidel märganud, et inimesed on kõikjal ühesugused.
Nad vajavad Kristust ja häid sõnumeid sellest,
et keegi on surnud nende eest ja hoolib neist.
Maailmas on niigi nii palju negatiivset.
Kristus on ainukene, keda tean, kes suudab kergendada me koormaid.
Mu palve on, et võiksime kukutada kõik halva läbi hea.
Jumala tähtsaim ülesanne meile on rahuldada iga inimhinge janu.
Mu palve on, et võiksime alati juhtida inimesi koju -
koju Jumala kogudusse ja koju taevasse.
Aitäh, et olid vaatamas. See tähendab meile väga palju.
Võid saata meile sõnumeid ja palvesoove mailile või Twitterisse.
Tänu Jumalale Tema töö eest sinu sees.
Ära kunagi alahinda seda,
sest sageli Ta teeb rohkem, kui arvatagi võime.
Õnnistusi ja ilusat uut nädalat! Tea, et parem on veel kindlalt ootel.
Tõlge: Anne-Ly Raukas