Milline imeline võimalus meil on!
Me elame väga mitmekülgses maailmas.
Mida Jumal sinu arvates kogu maailma suhtes tunneb?
Kas see on kõikehõlmav või kõikevälistav?
Tänud taas liitumast meiega!
Mina olen Brian Huston
ja täna tuleb juttu elust sulatuspotis.
Erinevate inimeste jaoks tähendab sulatuspott erinevaid asju.
Joona valis kergema tee, otsustades minna Tarsisesse.
Tarsis aga tähendab sulatuspotti.
Jää meiega, et saada sellest rohkem teada.
Usun, et see sõnum aitab kõike paremini mõista, nii et naudi täiega.
Isa, tänan Sind Su ligiolu eest
ja selle eest, mida oled tegemas me kogudustes.
Tänud Sulle muudetud elude ja kõigi heade asjade eest.
Me toome Sulle kogu au Jeesuse nimel, aamen.
Avame üheskoos oma Piiblid Joona 1 peatükis.
Tänase sõnumi pealkiri on "Elu sulatuspotis".
"Ma seilasin eksinult tormisel merel..."
See laulurida on otsekui Joona elust, mis tegelikult pärit Hillsongi uuelt CD'lt.
"Ma seilasin eksinult tormisel merel, triivides kaugele, kuni päästsid mind.
Ma põgenesin ära kaugele maale,
ekslesin nii kaugele ja leidsin siiski Su sealt eest."
Mõlemad need mõtted olid ka Joona kogemus.
Ta mitte ainult ei põgenenud kaugele maale Tarsisesse,
kust ta Jumala eest leidis,
aga ta eksles ka tormisel merel.
See räägib kogu inimkonnast
ja Jumala igatsusest jõuda inimesteni, kus iganes nad ka poleks.
Olgu siis lähedal või kaugel.
Jumala tahe ja südameigatsus on jõuda inimesteni kõikjal.
Ja me oleme Tema koostööpartnerid selles.
Me oleme Temaga samal missioonil.
Ma kannan ikka veel üht käeketti, mis algselt tundus ehtne hõbe,
kuid nüüd on ehtne vask ja messing, mis on ka täiega kulunud.
Kuid sellele on graveeritud: "Jumala missioon".
See imeline missioon, millesse ühes Jumalaga oleme kaasatud.
Markuse 16:15 on öeldud, et: "Minge kõike maailma!"
Kui me mõtleme "kogu maailma" peale,
siis eeldavasti meenubki kogu maailm geograafilises, globaalses mõttes.
Sa mõtled erinevate inimrühmade peale nagu hõimud Aafrikas, külake Aasias
või kadunud hinged Andide seas või Lõuna-Ameerikas.
Või need võivad olla inimrühmad meie enda kogukonnas ja linnas.
Paigas, kus elad ja liigud.
Ehk siis geograafilise pildi asemel võiks mõelda demograafiliselt.
Mõelda, kes on need inimesed, kes elavad me linnades;
milline on nende elustiil ja põhimõtted.
Need võivad olla hoopis erinevad meie omadest,
kuid kas Jumal siiski armastab neid ja hoolib neist?
Kas Jumala süda ulatub ka nendeni?
Kas meie peegeldame Jumala südant neile,
kel' võib olla erinev vaimsus, mõtteviis või suhtumine?
Sõbrad, tahan julgustada teid mõtlema sellele Joona näite põhjal,
mis minu jaoks sümboliseerib kolme linna.
Esimene neist oli Joppe,
mis minu jaoks sümboliseerib usklikku või kirikut,
kuna seal kuulutati evangeeliumi ja läkitati see välja paganateni,
kes oli täiesti puutumatu inimgrupp.
Seda siis mõtteviisist lähtuvalt, kes võis saada päästetud ja kes mitte.
Kuna aga Peetrus oli Joppes ja külastas Korneeliuse kodu,
siis see ei avanud ust vaid Korneeliuse perele,
aga miljonitele inimestele,
kes tänu sellele loole Apostlite tegudes 10 ptk's,
said ühendatud Kristusega.
Nii ka Vanas Testamendis see Joppe, mis tähendab "ilusat",
oli koht, kust Joonat kutsuti minema Niinevesse.
Nii et Joona oli Joppes,
mis minu jaoks tähendab unistuste täitumise linna.
Seal oli kaks inimest, kes unistasid: Korneelius ja Peetrus
ja nende unistus täitus ehk siis inimesed leidsid Kristuse.
See on suletud uste avanemise paik, mis oli väga võimas.
Kui Korneeliuse mehed Peetruse ukse taga koputasid,
ei võtnud ta neid ainuüksi vastu, aga ka veetis aega nendega,
mis oli tol ajal täiesti mõistusevastane.
Kuid avas neile ukse, mis jäigi avatuks.
Kui ma mõtlen Korneeliuse peale, kes oli paganana teisel pool,
siis korraga koputas võimalus ka tema uksele
ja Peetrus läks tema juurde Kaisareasse evangeeliumi sõnumiga.
Nii et kogudus, olgem rahvas, kes esindab unistuste täitumise kohta.
Selline on kogudus, mille pastor ma tahaks olla.
Koht, kus nii minu, sinu kui erinevate inimeste unistused täituksid.
Et me poleks kogudus, kes jätaks teatud inimgrupid välja,
kuna me arvame, et nad ei sobi Jumala kuningriiki.
Evangeeliumi sõnum seda küll nii ei arva ja Piibel seda küll ei õpeta,
nii et ma ei taha ka olla selline.
Me tahame olla kogudus, kes avab uksi, mis ehk kunagi veel pole avatud olnud;
jõuda inimesteni, kes pole veel kunagi kogenud Kristuse armastust
ja Tema imelist armu.
Me tahame olla kogudus, kus kuuldakse Issanda sõna
ja just selline oli ka Joppe.
See oli imeilus koht, mis esindas võimalust.
Võimalust jõuda nendeni, kelleni veel poldud jõutud.
Ja siis oli seal veel Niineve linn,
mida prohvet Nahum kirjeldas kui nõiakunsti ja hooruse linna.
Niineve oli tol ajal suur linn, mida ümbritses hiilgelsuur müür.
See oli nii lai, et sellele mahtus korraga kolm sõjavankrit kõrvuti seisma.
Nii et see oli suur ja hiiglaslik linn, mis oli samas nii kaugel Jumalast.
Joona meelest vääris see linn hukkamõistu ja mitte päästet.
Kolmas linn aga oli Tarsis, millest täna tahangi rääkida,
kuna selle nimi tähendab sulatuspotti.
See oli koht, kus pottides sulatati hõbedat ja kulda
ning eemaldati kõik räbu.
Ja siis saadeti see kuld ja hõbe üle maailma laiali.
Ma tahan, et näeksite Tarsist kui maailma,
sest tundus, et see oli koht, mis oli täis seiklusi ja edukust;
koht, kus inimesed ja kaupmehed saalisid edasi-tagasi,
lootes leida seiklusi, rikkust ja õnne.
See oli linn, kust kuld ja hõbe saadeti nö maailma otsteni,
kuigi tolleaegne Tarsis ise oli juba kui maailma otsas
ja nad arvasid, et nad ise ongi maailma kõige kaugemas tipus.
Nii et kolm linna:
Joppe, mis sümboliseerib kogudust, kus kõik unistused täituvad
ja uksed avanevad.
Niineve, mis sümboliseerib maailma,
kus ühest küljest valitses mugavus ja isiklik edukus
ja teisest küljest kadunud ning haigetsaanud hinged.
Inimesed, kelleni poldud jõutud ja kelleni Joona ei tahtnudki jõuda,
nii et ta läks hoopis vastassuunas.
Kui üks oli Läänes, siis teine Idas.
Joona oli kutsutud Läände, kuid ta otsustas minna Itta.
Kõike seda teades, mõelgem, kuidas see kõik puudutab sind ja mind.
Sõnaraamat ütleb sulatuspoti kohta järgmist:
1. Koht, kus sulatatakse ja puhastatakse kulda, hõbedat ja muid aineid.
2. Maa, piirkond või olukord,
kus segunevad erinevad rahvad, rassid ja kultuurid.
See võiks olla ka meie kogudus.
Sulatuspott, kus üheskoos segunevad erinevad rahvad ja inimgrupid.
Kõik koos ühes sulatuspotis. Mulle meeldib see.
Kuid samas pannakse seal ka südamed proovile.
Tarsis oli sulatuspott - erinevad rahvad, võimalused ja eesmärgid;
erinevad mõtteviisid, suhtumised ja vaimsused.
Joona süda pandi seal sulatuspotis proovile,
mis kahjuks tõi esile midagi,
mida ma loodan, ei tule esile meie usklike seas.
Üks neist oli see, et Joona tegi küll õiget asja, aga valedel motiividel.
Ta läks Niinevesse seetõttu, et ta käsi oli kui selja taha väänatud;
ta läks sinna, sest tundis, et peab
ja mitte seetõttu, et ta oleks tahtnud näha Niinevet muutumas.
Ja see kõik tuli seal sulatuspotis esile.
Joonal oli küll õige arusaam Jumalast, aga vale arusaam inimestest.
Nii on ka paljude usklikega.
Me usume, et Jumal on armastav, armuline, andestav ja pikameelne;
rikas heldusest ja pöörates ümber kõik me elutormid;
toob esile meile määratud saatuse ja taastab me lootuse.
Nii kerge on uskuda neid õigeid asju Jumala kohta.
Kuid kas sa usud õigeid asju ka selle kohta,
kuidas Jumal teisi inimesi näeb?
Inimesi, kes pole nagu sina.
Inimesi, kelle patud erinevad sinu pattudest.
Inimesi, kes on kui teisest maailmast, teise mõtteviisi ja elustiiliga.
Inimesi, kes on erinevatest paikadest ja kultuuridest.
Seetõttu pole oluline uskuda vaid õigeid asju Jumala kohta,
aga ka selle kohta, kuidas Ta näeb teisi inimesi.
"Ja sünnib, et igaüks, kes hüüab appi Issanda nime,
päästetakse.” (Apostlite teod 2:21)
See on evangeeliumi sisu ja meelsus!
Küsimus vaid on, kas see peegeldub ka sinust ja minust seal sulatuspotis?
Tuginedes Piiblile, pole Jumalal lemmikuid,
ehk siis Ta ei tee vahet inimeste vahel.
Seetõttu peame katsuma läbi ka oma südamed,
et näha, mis seal on mitte vaid Jumala, aga ka teiste inimeste suhtes.
Et näha, kas me südamed ühtivad Jumala südamega.
See on äärmiselt oluline ja tähtis asi teha,
kuna me oleme Jumala missioonikaaslased.
See aga tähendab mõelda ja näha nii, nagu Jumal mõtleb ja inimesi näeb,
kuidas Ta inimesi armastab.
Jumal ulatub oma kõrgustest rikutuse kõige madalamale tasemele,
sest Ta armastab inimesi ja Ta süda valutab nende pärast.
Seetõttu on mu palve, et see tuleks esile ka meis seal sulatuspotis.
Õpetussõnad 17:3 kirjeldab seda väga hästi:
"Sulatuspott on hõbeda ja ahi kulla jaoks, aga Issand katsub südamed läbi."
Nii et ühest küljest sulatatakse seal kulda ja hõbedat,
kuid Jumala vaatenurgast vaadatuna on see koht,
kus katsutakse läbi meie motiivid ja prioriteedid,
meie mõtted, suhtumised, võimalused ja suunad elus.
Kus katsutakse läbi see, mis tõeliselt on inimese südames.
Jeesus ütles: "Vaata, ma seisan ukse taga ja koputan.
Kui keegigi kuuleb mu häält... Kui keegigi võtab mind kuulda."
Selle koputamise mõte...
Vahel on meil kogudustes nii palju müra,
et me isegi ei kuule Jumala koputust.
Vahel kõik need vaidlused teoloogilistel teemadel,
kõik need dialoogid, arusaamised ja mõtteviisid...
Kas me ikka kuuleme keset seda kõike Jumala koputust?
Mu palve on, et me elaks oma elusid nii,
et me kunagi ei magaks maha seda, mida Jumal on ütlemas ja tegemas.
See imeilus linn Joppe oli koht, kus unistused täitusid ja uksed olid valla,
Jumala häält võeti kuulda ja inimesed said tuule tiibadesse.
Küsimus Hillsongi kogudusele on:
kas me tahame olla nagu Tarsis, Niineve või Joppe?
Mina usun, et meid on kutsutud olema Joppe.
Inimlikult rääkides on meil juba niigi ilus kirik,
kus käivad vaid koos tavalised inimesed.
Vaimulikus mõttes on see aga ilus seetõttu,
et me oleme pühendunud nägema unistuste täitumisi,
avatud uksi ja Jumala tahte sündimist Jeesuse nimel.
Nii et kõik need asjad,
mis seal sulatuspotis me südamest välja tulevad,
on väärt me tähelepanu.
Joona tegi küll õiget asja, aga valede motiividega.
Ta arusaam Jumalast oli õige, aga inimestest mitte.
Teine asi, mis oli ilmselge ja peegeldas samas topeltstandardit,
oli see, et Joona ise oli kogenud imelist ja üleloomulikku Jumala armu.
Ta pääses üleloomulikul moel sealt kala kõhust.
Kuid kui ta Joona 4 ptk's Niinevesse jõudis
ja Niineve Jumala armust osa sai, ei meeldinud see Joonale kohe mitte.
Kahekordne standard - ta mõtles üht ja kandis südames teist.
Katsugu Jumal me südamed läbi,
et me võiks peegeldada Tema südant meid ümbritsevas maailmas.
Seda silmas pidades ja sulatuspotis olles on küsimus,
kas igatsed mugavuse või Jumala kutse järele?
Mõtle sellele ja küsi endalt: mugavus või Jumala kutse?
Vaadake, mida Jumala Sõna selle kohta Joona 1:1-3 ütleb:
"Ja Issanda sõna tuli Joonale, Amittai pojale; ta ütles:
Võta kätte, mine Niinevesse, sinna suurde linna, ja jutlusta sellele,
sest nende kurjus on tõusnud mu palge ette!”
Aga Joona tahtis põgeneda Issanda palge eest Tarsisesse;
ta läks alla Jaafosse ja leidis laeva, mis oli Tarsisesse minemas;
ta andis sõiduraha ja astus peale, et minna koos nendega Tarsisesse,
Issanda silma alt ära."
Niineve sümboliseeris Jumala kutset, mis Jumalal oli Joona jaoks.
Tarsis esindas elustiili - edu, seiklusi ja kärtsu-mürtsu.
On huvitav näha, et Joona lausa maksis selle eest,
et põgeneda Jumala ligiolu eest.
Sest pole kahtlustki, et sõit Niinevesse maksis midagi,
kuigi me ei tea, kui palju.
See kõnetab mind, sest kui asi jõuab oma kutse välja elamiseni,
peaks olema selge, et kutse on tähtsam kui mugavus.
Küsimus pole selles, kas üks või teine,
sest ma tunnen end siin täna vägagi mugavalt,
elades Jumala kutse keskel.
Seega küsimus pole selles, et saad vaid ühe või teise.
Kuid vahel me eelistame elustiili ja mugavust Jumala kutsele,
kuna kardame, et Jumala kutse läheb meile maksma
aega, pühendumist, prioriteete ja kõike muud.
Me oleme enam kui teadlikud sellest hinnast.
Nii et kui ka Joona sai kutse Niinevesse,
siis pole küll mainitud, mis see oleks talle maksma läinud,
kuid kui ta põgenes Jumala eest, igatsedes enam edu ja seikluste järele,
siis ta oli nõus selle eest maksma.
Ja nii on ka meie eludes.
Me pole igakord valmis maksma seda tegelikku hinda,
nii et me tõmbume oma mugavustsooni.
Kuid see kurb lugu on see, et just siis oma hinda maksamegi.
Me maksame käest lastud võimaluste näol,
kahetsuse ja rahutu tunde näol.
Vahel sa maksad isegi tõeliselt kaalukate asjadega,
mis võib tähendada näiteks su laste päästet,
kui kaldud nii kõrvale, et Jumala asjad pole sulle enam tähtsad.
Sa maksad kõrget hinda, kuigi püüdsid algselt seda just vältida.
Kui me alustasime selle kogudusega, siis sellel oli oma hind.
Ka isiklik hind, sest me tulime suurest kogudusest -
vähemalt me ise pidasime seda suureks,
et alustada siin "äärealal" Hillsongi kogudusega.
Mul polnud algul kirjutuslaudagi, nii et küsisin vanast kogudusest,
kas tohin sealt oma laua kaasa võtta,
et panna see kontorisse, mida meil tol hetkel veel polnud.
Nad olid nõus selle mulle müüma, mis oli üsna kallis lõbu - u 1600 dollarit.
Nii et ma pidin ostma omale laua, et tulla siia.
Me olime siin suurlinna tütarkogudus.
Ma ei saanud linnakogudusest mingit puhkuse kompensatsiooni
seal töötatud 6 aasta eest;
me ei saanud ka mingit lahkumisraha.
Nagu te arvata võite,
polnud see minu jaoks muidugi probleem...
Sest see hind tundus nii väike
Jeesuse teenimisest saadava rõõmu kõrval.
Pidin tol ajal teenima lisa poeakende pesuga,
kus tavalise akna eest sai 2 dollarit ja suurema eest 5 dollarit.
Ma kraapisin nii palju kokku,
et saime maksta oma koguduse rendi eest
ja minna ka välja ning teha seda, milleks olime kutsutud.
Käisime väikelinnades õpetamas ja kuulutamas,
julgustades inimesi.
Kuid tõde on see, et see pole mingi suur asi.
Me hindame sageli asju valel moel,
sest kui me väldime hinna maksmist ustavuse ja süviti mineku eest
ja vaatame sellele hinnale, mille Saatan me silme ette tõstab,
öeldes: "See läheb sulle maksma seda, teist ja kolmandat!"
Ehk olles pimestatud hinnast, kaotame me rõõmu Jumala teenimises.
Olge ettevaatlikud, et te ei laseks sel juhtuda,
sest see on üks imeline ja võimas võimalus
igatseda Jumalat oma ellu, seades Ta esikohale.
Seda enam, et Jumala teenimisest lähtuv rõõm
on nii palju suurem kui valu
ja hirm selle ees, mis see maksma läheb.
Piibel on andnud meile suure käsu Matteuse 28 ja Markuse 16 ptk's,
kus on öeldud: "Minge kõike maailma, viies sinna häid uudiseid Jeesusest."
Me mõtleme "kõige maailma" all geograafilist maailma -
mõnda hõimu Aafrikas või külakest Aasias;
inimgruppi kuskil Andides, kes pole kunagi kuulnud evangeeliumi.
Kuid sageli tähendab see hoopis Jumala armastuse viimist oma maailma;
sõnumit Jeesusest ja Tema armastusest oma maailma.
Ehk siis maailma
mitte vaid geograafilises, aga ka demograafilises mõttes.
Ehk teisisõnu me oma linnadesse -
inimestele, kes on eri taustadest ja kultuuridest,
kelle mõtte ja eluviis erinevad meie omadest.
Me peame viima evangeeliumi ka sellisesse maailma.
Jeesus armastab kõiki, kes iganes on valmis Teda vastu võtma.
Igaüks, kes hüüab appi Issanda nime, saab päästetud.
See on Jumala südameigatsus.
Seetõttu olgem alati need, kes ei tee vahet inimeste vahel
ega vaata viltu nende peale, kes ei ela ega mõtle nii nagu meie.
Sest Jumal ise pole selline.
Piiblis on öeldud, et Jumal ei tee vahet inimeste vahel.
Seetõttu ei tohiks ka meie seda teha.
See, et kellegi eluviis erineb meie omast,
ei tähenda seda, et Jumal armastab sind rohkem ja neid vähem.
Samas inimmõistus arvab nii,
seades erinevad reeglid iseendale ja teistele.
Evangeelium on kõiki haarav, mistõttu olgem inimesed,
kes ei pea end alamaks teistest, aga ka mitte paremaks teistest.
Me kõik oleme patused,
kes läbi Jeesuse armu võivad tunda Jumala armastust
ja Tema evangeeliumi head sõnumit.
Enne, kui ma kohtusin Jeesusega, elasin kõikvõimalikes sõltuvustes.
Mu elul polnud mingit eesmärki ja ma ajasin oma asja.
Seetõttu tulin ka Jumala juurde ja kogudusse üsnagi suure "pagasiga".
Üks peamisi asju, mis aitas mul koheselt muuta
oma elu -ja mõtteviisi, olid inimesed, kellega lävisin.
Nad lihtsalt aktsepteerisid ja armastasid mind sellisena nagu olin,
mõistes, kus parasjagu omadega olin.
Nad ei püüdnud mind muuta, mis oli minu jaoks suur asi,
sest mu varasem arusaam kirikust oli see,
et kui tahan omada suhet Jumalaga, pean sobituma teatud vormi.
Et selleks, et olla aktsepteeritud, pean esmalt oma elu muutma.
Kuid need inimesed purustasid täiega selle arusaama.
Mul tekkis soov minna Piiblikooli.
2-3 esimese kuu jooksul sain aru,
et olen kutsutud eluaegsele jumalariigitööle.
3-õpinguaasta käigus kutsuti mind liituma me koguduse juhtkonnaga
ja sellest ajast peale pole ma enam tagasi vaadanud.
Üks suurimaid võimalusi teenistuses on olnud lihtsalt hämmastav.
Üks suurimaid eesõigusi meile kui kogudusele,
on võtta kõik see, mida teeme ja tõlkida see hispaania keelde.
Olen ise latiino taustaga,
nii et oleme korraldanud üritusi hispaaniakeelsele kogukonnale.
Need olnud nii suurtele rahvahulkadele, kui ka juhtidele ja pastoritele.
Ühtlasi ülistuskoosolekud koos Hillsong United'ga.
Kuulsime ühest noorest Lõuna-Ameerikas,
kes korraldas selle,
et nad hakkasid laulma me laule hispaania keeles
ja jõudsid seeläbi lähemale Jumalale.
See on lihtsalt hämmastav!
Usun, et Jumalariigi ja evangeeliumi keel
murrab maha kõik takistused.
Ja kui Jumal suutis jõuda minuni just seal, kus omadega olin,
just sellisena nagu olin,
siis pole kahtlustki, et Ta võib jõuda, ükskõik, kelleni.
Me usume, et Jeesus Kristus, kes on kõige võitja,
annab meile võime elada elu, mis on võidukas ja täis Jumala tõotusi.
See ei lase meil alla anda,
vaid tõstab meid üles ülestõusmise väes.
Mu palve on, et oma arusaamas õiglusest
muudaksime me kõik halva jälle heaks.
Jumala suurim missioon täitub siis,
kui rahuldame inimhinge kõige lihtsaima janu ja vajaduse.
Mu palve on, et juhiksime inimesed alati koju.
Koju Jeesuse juurde,
koju Jumala kotta siin maa peal
ja koju, mis ootab meid kord taevas.
Suur tänu, et olid taas vaatamas meid. See tähendab mulle väga palju.
Oled enam kui teretulnud andma mulle Twitteri kaudu tagasisidet me saadetele.
Seniks aga palun sinu, su kodu ja su südame eest,
et sa võiks isiklikult kogeda Jeesuse armastust.
Ole õnnistatud, ilusat uut nädalat ja näeme jälle!
Tõlge: Anne-Ly Raukas