ASEMA, JOSSA VOI SIUNATA MUITA OSA I
Toivotko koskaan, että voisit tehdä enemmän toisten hyväksi?
Rajoittaako oma asemasi kykyäsi auttaa muita?
Jos voisit tehdä mitä tahansa auttaaksesi, mitä tekisit?
Tänään puhun oikeamielisestä omistamisesta.
Rukoilen, että se tuo sinulle uutta elämää.
Olette varmaan kuulleet Ruandan kansanmurhasta.
ASEMA, JOSSA VOI SIUNATA MUITA OIKEAMIELINEN OMISTAMINEN
Kansanmurhan aikana tapahtuneita kauheuksia ei voi edes kuvitella.
Erityisesti juuri sen jälkeen Ruandan maaseudulla näki ihmisiä, -
jotka vain seisoivat yksin pelloilla.
He vain seisoivat paikallaan tekemättä mitään.
Heitä oli paljon, ja he seisoivat siellä kuin naulittuina.
Heitä sanottiin toimettomiksi, joutilaiksi, -
koska he seisoivat paikoillaan, yhteen paikkaan juuttuneina.
Totuus on, että monet heistä olivat joutuneet todistamaan -
perheidensä murhan, kotiensa menetyksen ja muita asioita, -
jotka ovat niin kammottavia, ettemme osaa edes kuvitella niitä.
He seisoivat toimettomina, -
koska heillä ei ollut paikkaa, mihin mennä. Kaikki oli poissa.
He olivat täysin lamaantuneita, seisoivat vain toimettomina.
Käyn joskus Kapkaupungissa, jossa on myös Hillsong-seurakunta.
Usein matkalla jumalanpalveluksiin ajamme tietyn nurkan ohi.
Kapkaupunki on yksi maailman kauneimmista kaupungeista, -
siellä on valtavasti nähtävää.
Mutta tässä yhdessä nurkassa on aamusta iltaan iso väkijoukko.
Kysyin kuljettajalta, miksi he ovat siellä.
He toivovat jonkun antavan heille töitä.
Joskus maanviljelijät tulevat ja antavat heille töitä päiväksi.
Ja niinpä he vain seisovat siellä toimettomina, jotkut koko päivän.
He odottavat koko päivän, että joku antaisi heille tilaisuuden -
selvitä ja ruokkia perheensä taas yhden päivän ajan.
He eivät olleet laiskoja, vaan hetkellisesti toimettomia, -
he odottivat tilaisuuttaan.
Jeesus kertoi tarinan täsmälleen samanlaisesta tilasta, -
ihmisistä, jotka olivat toimettomia, -
sekä henkilöstä, joka pystyi siunaamaan heitä -
ja antamaan heille tilaisuuden. Tämä henkilö oli maanomistaja.
Jeesus puhui usein maasta ja sen omistamisesta -
kertoessaan Jumalan valtakunnasta arkipäiväisten tarinoiden avulla.
Hän kertoi toisen tarinan miehestä, joka löysi maasta aarteen.
Hän oli viisas eikä sanonut siitä mitään, mutta osti maan, -
ja sai samalla maassa olevan aarteen.
Jeesus kertoi tämänkin tarinan, joka on Matteuksen luvun 20 alussa.
Muistakaa, että saarnani aihe on: "Asema, jossa voi siunata muita" -
tai toisin sanottuna: "Oikeamielinen omistaminen".
"Sillä taivasten valtakunta on perheenisännän kaltainen, -
joka varhain aamulla lähti ulos palkkaamaan -
työmiehiä viinitarhaansa. Ja kun hän oli sopinut työmiesten kanssa -
denarista päivältä, lähetti hän heidät viinitarhaansa."
Denaari oli kelpo palkka päivän työstä.
Se oli noihin aikoihin sopiva korvaus koko päivän työstä.
Maanomistaja sopi palkasta työmiesten kanssa.
Hän lupasi heille denaarin, ja hän oli sanansa mittainen mies.
"Ja hän lähti ulos kolmannen hetken vaiheilla -
ja näki toisia seisomassa torilla joutilaina; -
ja hän sanoi heille: 'Menkää tekin minun viinitarhaani, -
ja mikä kohtuus on, sen minä annan teille'."
Hän oli oikeamielinen maanomistaja, joka piti sanansa.
"Niin he menivät. Taas hän lähti ulos kuudennen -
ja yhdeksännen hetken vaiheilla, ja teki samoin.
Ja kun hän lähti ulos yhdennentoista hetken vaiheilla", -
[eli kun työpäivä oli jo melkein ohi], -
"tapasi hän vielä toisia siellä seisomassa; -
ja hän sanoi heille: 'Miksi seisotte täällä -
kaiken päivää joutilaina?' He sanoivat hänelle:
'Kun ei kukaan ole meitä palkannut'.
Hän sanoi heille: 'Menkää tekin minun viinitarhaani'."
Maanomistaja oli sellaisessa asemassa, että hän pystyi -
tarjoamaan muille mahdollisuuden ja olemaan siunaukseksi.
Tarina alkaa aikaisin aamulla.
Hän lupaa toimettomille miehille hyvän palkan päivän työstä.
Kolme tuntia myöhemmin hän lupaa maksaa kohtuuden mukaan.
Kello 12, 15 ja 17 hän menee ulos ja löytää lisää -
toimettomia miehiä, joita kukaan ei ole palkannut.
Ja vaikka työpäivästä on jäljellä enää tunti, hän palkkaa heidätkin.
Tarinassa ihmeellisintä on sen loppu, josta Jeesus sanoo:
"Viimeiset tulevat ensimmäisiksi." Tämä oli Jeesuksen opetus.
Maanomistaja pystyi siunaamaan niitä, jotka tekivät työtä tunnin.
Hän antoi heille saman palkan kuin niille, jotka aloittivat kuudelta.
Se oli todellinen siunaus. Olisihan se mukavaa -
saada koko päivän palkka tunnin työstä.
Kuten huomaatte, ihmisluonto ei ole juuri muuttunut.
Aikaisin aloittaneet saivat reilun palkan, -
mutta he valittivat, koska olivat työskennelleet helteessä koko ajan.
Nyt nuo toiset saivat saman palkan tunnin työstä.
He loukkaantuivat, koska joku muu sai enemmän kuin he.
Jae 12: "'Nämä viimeiset ovat tehneet työtä vain yhden hetken, -
ja sinä teit heidät meidän vertaisiksemme, -
jotka olemme kantaneet päivän kuorman ja helteen.'
Niin hän vastasi eräälle heistä ja sanoi: 'Ystäväni, en minä tee -
sinulle vääryyttä; etkö sopinut minun kanssani denarista?
Ota omasi ja mene. Mutta minä tahdon -
tälle viimeiselle antaa saman verran kuin sinullekin.
Enkö saa tehdä omallani, mitä tahdon?
Vai onko silmäsi nurja sentähden, että minä olen hyvä?'"
Kateus on sitä, että toivoo omistavansa sen, mitä toisella on.
Kateus voi yltyä katkeruudeksi tai olla vain haaveilua siitä, -
että voisi viedä lapsensa Disneylandiin, koska kaverikin vie.
Se voi siis pahimmillaan olla syvälle juurtunut synti.
Pahimman laatuista kateutta on se, että toivoo -
toisenkin jäävän ilman jotain, mitä itsellä ei ole.
Kyse on aivan toisesta asiasta. Maanomistaja kysyi:
"Onko silmäsi nurja sentähden, että minä olen hyvä?"
Mietitäänpä tätä kristityn näkökulmasta.
Jos näemme, että jollakulla on enemmän kuin meillä, -
esimerkiksi hienompi talo, saatamme ajatella maailman tavoin:
"Tuo on väärin!"
Haastan sinua ajattelemaan tätä aseman näkökulmasta, -
ei omistamisen ja tavaroiden.
Mietipä miestä, joka sanoi: "Enkö saa tehdä omallani, mitä tahdon?"
En tunne kovinkaan monia, jotka voivat tehdä, mitä haluavat, -
kun kyse on siitä, mitä Jumala laittanut heidän sydämelleen, -
toisten auttamisesta tai siunaamisesta -
tai mahdollisuuden tarjoamisesta jollekulle.
Useimmat tuntemani ihmiset eivät voi tehdä, mitä haluaisivat, -
mutta he pystyvät tekemään voitavansa.
Eikö olisikin hienoa, jos ei olisi asioita, -
jotka hidastavat sinua, etkä olisi toisten armoilla, -
vaan voisit uskoa, että Jumala on asettanut sinut paikkaan, -
jossa voit olla siunaukseksi niin, että voit elää elämääsi -
ja toteuttaa Jumalan tarkoitusta elämällesi niin, -
että voisit tehdä mitä haluat sen sijaan, että teet, mitä voit?
Voimme olla niin kuin nämä aikaisin aloittaneet työläiset, -
ja pitää kiinni siitä, minkä katsomme kuuluvan meille.
Rukoilen, että meillä voisi olla toisenlainen asenne.
Anteliaisuus ei oikeastaan juuri riipu siitä, mitä meillä on.
Olette varmasti kuulleet hurrikaani Sandyn aiheuttamista tuhoista -
New Yorkissa ja koko Yhdysvaltain itärannikolla.
Meillä on seurakunta New Yorkissa, ja olen kuullut ihmisistä, -
joiden tilanne on paljon vakavampi kuin mitä uutisissa on kerrottu.
Tilanne on kammottava, ja olemme asioiden keskipisteessä.
Oli hienoa nähdä uutisissa kuvia vapaaehtoisista, -
jotka auttoivat ihmisiä vaikeissa tilanteissa keskellä myrskyä.
He olivat seurakuntamme avainhenkilöitä.
Yksi heistä oli 30-vuotispäivänään yöllä ulkona -
auttamassa ihmisiä ja tuomassa vastauksia.
Biju Mumbaista kirjoitti näin New Yorkin -pastorillemme Carlille:
"Olen keräämässä kolehtia Mumbaissa New Yorkin auttamiseksi.
Voimmeko antaa sen seurakuntanne kautta?"
Carl vastasi: "Tyypillistä Bijua. Hänhän asuu Intiassa, -
yhdessä maailman köyhimmistä maista.
Anteliaisuus ei ole kiinni rahasta, vaan asenteesta."
Hienosti sanottu. Anteliaisuus on kiinni asenteesta, ei rahasta.
Anteliaisuus on kiinni asenteesta, ei rahasta.
"Uskomatonta," Carl kirjoittaa.
Oikeamielinen maanomistaja oli siinä asemassa, -
että hän saattoi siunata muita.
Joskus ihmiset takertuvat asioihin, maahan ja omaisuuteen -
eivätkä käyttäydy kovin oikeamielisesti.
Tästä on paljon esimerkkejä historiassa.
Jotkut ovat tehneet niin ahneuden ja itsekkyyden vuoksi, -
toiset taas ovat käyttäneet omaisuuttaan saadakseen valtaa.
Joskus maanomistajat harjoittivat orjuutta.
Omaisuutta voi siis käyttää epäoikeudenmukaisesti.
Entä jos käyttäisimme sitä oikeudenmukaisesti niin, -
että voisimme toteuttaa yhä enemmän Jumalan tahtoa?
Jos olisimme niitä, jotka tarjoavat mahdollisuuden -
niille, jotka ovat lamaantuneita mahdollisuuksien puutteesta, -
ei siksi, että he olisivat laiskoja tai kyvyttömiä.
Mahdollisuuksien puute ei kosketa vain kaikkein köyhimpiä.
Jotkut teistäkin kärsivät siitä, -
sillä teillä ei ole mahdollisuutta tehdä, mitä haluaisitte.
Tehkää kuitenkin se, minkä voitte. Se on anteliaisuutta.
Emme kuitenkaan voi antaa sitä, mitä meillä ei ole.
Kukaan ei voi vuokrata asuntoa ja antaa sitä jollekulle toiselle.
Meidän on ensin omistettava jotain, jotta voimme antaa sen.
2. Kor. 8:ssa puhutaan antamisesta ja sanotaan:
"Sillä jos on alttiutta, niin se on otollinen sen mukaan, -
kuin on varoja, eikä sen mukaan, kuin niitä ei ole."
Voimme antaa sitä, mitä meillä on, -
olipa se lesken ropo tai koko omaisuutemme.
Anteliaisuus on kiinni asenteesta, ei rahasta.
Mutta entäpä, jos olet asemassa, jossa -
voit olla oikeamielinen omistaja, jos sinulla on talo tai maata, -
jos voit päättää asioista etkä ole muiden vietävissä,
tai jos voit antaa lainaksi sen sijaan, että ottaisit?
Silloin olet se, joka tarjoaa toisille tilaisuuden, -
mutta meidän on pidettävä asiat tasapainossa.
Olemme täällä matkalla kuin pyhiinvaeltajat.
Maailma ei ole kotimme, olemme läpikulkumatkalla.
Koska uskomme Jeesukseen, meillä on ikuinen koti taivaassa.
Mikä voimallinen lupaus!
Olemme siis pyhiinvaeltajia, olemme maailmassa mutta emme maailmasta.
Tämä ei tee meistä muita parempia.
Kiitän Jumalaa siitä, että Hän on armossaan -
antanut minunlaiselleni ihmiselle uuden mahdollisuuden.
Miten tämä liittyy omistamiseen ja siihen, -
että voimme paremmin tehdä, mitä haluamme, -
jos emme ajattele itseämme vaan maailmaa ympärillämme?
En tiedä, mitä Jumala on synnyttänyt hengessäsi.
En tiedä, mikä on Hänen tarkoituksensa elämääsi kohtaan.
Se voi olla jotain, mistä olen puhunut tai jotain aivan muuta.
Uskon, että olemme pyhiinvaellusmatkalla.
Psalmissa 84 puhutaan pyhiinvaelluksesta.
Jae 5: "Autuaat ne ihmiset, joilla on voimansa sinussa, -
joilla on mielessänsä pyhät matkat!"
Tässä puhutaan ihmisestä, joka ymmärtää olevansa matkalla.
VT:ssa pyhiinvaellus suuntautuu aina johonkin paikkaan.
Uuden liiton ihmisinä vaellamme kohti taivasta ja ikuisuutta.
Millainen asenne meillä tulisi olla tällä vaelluksella?
Pitäisikö meidän ajatella, että koska olemme matkalla taivaaseen, -
taloa tai mitään muutakaan? Jos ajattelemme vain sitä, -
mitä tarvitsemme, näkökenttämme voi muuttua kapeaksi.
En tarvitse mitään. Kuuntelepa, miten psalmi 84 jatkuu:
Jae 6 puhuu siis ihmisistä, joilla on mielessään pyhiinvaellus:
"Kun he käyvät Kyynellaakson kautta,
he muuttavat sen lähteitten maaksi, -
ja syyssade peittää sen siunauksilla."
Tällainen on siis ihminen, joka on pyhiinvaelluksella.
Hänen voimansa on Herrassa, ja matkallaan hän kulkee -
kyynelten ja koettelemusten kautta, joihin voitte ehkä samaistua, -
mutta kulkiessaan Kyynellaakson läpi hän ei tyydy siihen, -
että koska Jumala ei vastannut rukoukseen, Häntä ei olekaan, -
vaan jatkaa uskollisesti vaellustaan.
Hänestä sanotaan: "Kun he käyvät Kyynellaakson kautta, -
he muuttavat sen lähteitten maaksi, -
ja syyssade peittää sen siunauksilla."
Ihminen, jonka voima on Herrassa ja joka on sitoutunut vaellukseen, -
vaeltaa kohti siunausta.
Jae 7: "He käyvät voimasta voimaan..."
Eivät paikasta paikkaan, vaan voimasta voimaan.
He eivät jahtaa omaa häntäänsä kuin koirat, -
niin että häntä heiluttaa päätä, vaan kulkevat voimasta voimaan.
Meidän tulisi nähdä vaelluksemme ikuisen merkityksen linssien läpi.
Ikuisuuden linssien läpi katsottuna jotkin asiat -
kuuluvat Vanhaan liittoon, kun taas Jeesus toi Uuden liiton.
Jotkin asiat ovat Vanhaa tai Uutta liittoa, -
toiset ikuisia periaatteita.
Haluan elää niin, etten ajattele vain itseäni taivaassa, -
vaan olen sitoutunut kulkemaan matkallani voimasta voimaan.
Ajattelen sukupolvia ja uskon, että tämä on ikuinen periaate.
Haluan ajatella niitä, jotka tulevat minun jälkeeni, -
ja olla nostamassa seuraavaa sukupolvea.
Hienointa, mitä voimme antaa seuraavalle sukupolvelle, -
on luonnollisesti Jumalan rakkaus.
Rakastaminen ja Jumalan arvojen ja viisauden opettaminen -
ovat parasta, mitä voimme tehdä ja paras mahdollinen perintö.
Kuljetaan voimasta voimaan keskellä kyynelten laaksoa, -
sitoutuneina muuttamaan se siunauksen sateiksi.
Mieti tätä hetki, sillä se on voimallinen ajatus.
Uskon, että tulet pääsemään asemaan, jossa voit siunata muita.
Mikään ei ole turhauttavampaa kuin olla toimettomana, -
kykenemättä liikkumaan, olosuhteiden vuoksi.
Moni asia voi rajoittaa elämääsi tai estää sinua toimimasta.
Ylitsepääsemätön velkataakka voi estää sinua astumasta eteenpäin -
siihen, mitä Jumala on kutsunut sinut tekemään.
Toisia rajoittavat fyysiset sairaudet.
Olipa este mikä tahansa, en usko, että Jumala tahtoo -
meidän olevan rajoitettuja.
Tartutaan siis ympärillämme oleviin mahdollisuuksiin -
ja aletaan elää merkityksellistä elämää.
Jeesuksen vertauksessa maanomistaja omisti viinitarhan, -
minkä vuoksi hän pystyi työllistämään ihmisiä.
En tiedä, mitä ajattelet omistamisesta, -
mutta jos ajattelet muutakin kuin itseäsi, -
asioiden omistaminen voi auttaa meitä olemaan siunaukseksi.
Minä kannatan sitä, ja minusta on hienoa nähdä -
ihmisten pääsevän tilanteeseen, jossa he voivat hallita elämäänsä.
Silloin he ovat asemassa, josta käsin he voivat paremmin -
palvella Jumalaa elämällään.
Vuoden 2010 loppu ja vuosi 2011 olivat vaikeaa aikaa perheelleni.
Mieheni Mike sairastui vakavasti.
Hänelle tehtiin tuona aikana kahdeksan leikkausta, -
ja hän oli pitkiä aikoja sairaalassa.
Tuona aikana minun oli vain pakko päättää, että selviän, -
ja olla vahva kaikkien vuoksi.
Tiesin, että kyse oli vain lyhyestä ajanjaksosta, -
josta on pakko selvitä.
Saimme uskomattoman määrän tukea seurakunnastamme.
Jääkaappi on täynnä ruokaa, ja ihmiset hoitivat lapsiamme -
ja kuljettivat heitä. Koimme, että meitä rakastetaan.
Miken viimeinen leikkaus oli lokakuussa 2011.
Silloin aloimme nähdä valoa tunnelin päässä.
Tiesimme, että hän oli toipumassa.
Noihin aikoihin aloin kysyä, mitä voin tehdä auttaakseni muita.
Halusin tehdä jotain.
Kuulin, että seurakunnassa tarvittiin joku koordinoimaan -
aterioita ihmisille, jotka ovat sairaalassa.
Se tuntui sopivalta tehtävältä.
Kun saan tietää, että joku on sairaalassa, -
soitan naisille, jotka valmistavat aterioita.
On uskomatonta, millaisen vaikutuksen yksi ateria voi tehdä.
Voimme auttaa ihmisiä käytännöllisesti, -
ja sen ansiosta he saavat kokea Jeesuksen rakkauden.
Tässä olen, jälleen polvillani.
Annan Sinulle kaikkeni.
Löydät minut, Herra, ja vedät minut lähellesi.
Kaipaan Sinua epätoivoisesti.
Antaudun
Kastele sieluni läpimäräksi, kun armosi avautuu minulle.
Minulla on nälkä ja jano.
Levitän käteni ja tiedän, että kuulet huutoni.
Puhu minulle nyt.
Antaudun
Haluan tuntea Sinut paremmin.
Antaudun
Haluan tuntea Sinut paremmin.
Jeesus, hengitä sisääni kuin tuulenpuuska.
Tee tahtosi mukaan minussa, Herra.
Liiku sielussani myrskytuulen lailla.
Herätys: herääminen, virkoaminen, menneen kirkkauden palauttaminen.
Ylistys on ase. Se ei ole jotain, -
mitä teemme jumalanpalveluksessa, -
vaan se on jotain, mitä teemme, kun hengitämme.
Ylistämme hereillä ollessamme, ylistämme pimeydessä.
Pysymme lujasti siinä, minkä uskomme todeksi Jumalastamme.
Olemme varmoja siitä, miten suuri Jumalamme on.
Jumalalla on pakkomielle: sinä!
Mitä sinä haluat rakentaa, haastaa, tukea?
Mitä uskot Jumalan antaneen henkeesi?
Mikä on ihmeellinen pakkomielteesi?
TÄTÄ ON HERÄTYS
Hillsong-konferenssi 24.―26.7.2013 O2-Areenalla Lontoossa
Elämä on elämistä varten. Rukoilen, että saat kokea -
elämän Jeesuksessa todellisella ja henkilökohtaisella tavalla.
Uskossa ei ole kyse uskonnosta vaan suhteesta Jumalaan.
Jeesuksen rakkauden ansiosta voit solmia suhteen Jumalaan.
Jumala siunatkoon sinua. Uskon, että paras on vielä edessä!
Suomennos: Anni Joukanen