LEVON JA RASITUKSEN TASAPAINO OSA 1
Kuuluuko elämän olla pelkkää lepoa vai raskasta vastuun kantamista?
Onko rasituksen ja levon välillä tasapainoa?
Et voi saada toista ilman toista.
Aiheenamme tänään on levon ja rasituksen välinen jännite.
Toivottavasti sen sanoma saa vapauttaa sinut.
Seurakuntamme lähelle avattiin hiljattain uusi kuntosali.
Tämän ikäisenä pitää tehdä töitä pysyäkseen kunnossa, -
jotta ei tarvitse napittaa takkia aina, kun esiintyy julkisesti.
Päätin liittyä salin jäseneksi.
Assistenttini soitti sinne ja kertoi minusta ja aikatauluistani.
Hän sai minulle hyvä sopimuksen, jossa oli vain yksi ehto.
Salilla ei saanut käydä kello kahden jälkeen iltapäivällä.
Se sopi minulle.
Kaikki hämmästelivät sitä, miten hyvän sopimuksen sain.
Kerroin vävylleni ja pojalleni, mikä oli sopimuksen ainoa ehto.
Ei minulla edes ollut tarvetta käydä salilla kahden jälkeen.
Kysyin assistentiltani, miten hän onnistui saamaan sopimuksen.
Hän kertoi, että alennus oli vain yli 55-vuotiaille.
Olin kauhuissani.
En olisi ikinä halunnut alennusta vanhuuteni perusteella!
Se oli ensimmäinen kerta ja tuli aivan varkain.
Tajusin, että olin saanut ensimmäisen eläkeläisalennukseni.
Piti olla yli 55-vuotias. Mikä hirveä hetki.
Tottakai Australiassa ja muissakin maissa -
vanhemmista ihmisistä, jopa minuakin vanhemmista, -
halutaan pitää huolta.
Ihmiset ovat ikänsä kantaneet vastuuta ja maksaneet veroja, -
ehkä sotineetkin maansa puolesta.
Heille halutaan tarjota lepoa, koska he ovat kantaneet vastuuta.
Puhun tänään elämästä, johtajuudesta ja seurakunnasta.
Aiheena on rasituksen ja levon välinen tasapaino.
Toisessa korinttolaiskirjeessä sanotaan: -
"Sillä ei ole tarkoitus, että muilla olisi huojennus, -
teillä rasitus, vaan tasauksen vuoksi tulkoon tätä nykyä -
teidän yltäkylläisyytenne heidän puutteensa hyväksi, -
niin että syntyisi tasaus." (2. Kor. 8:13-14)
Kohdassa puhutaan lahjasta, jota Paavali keräsi köyhille uskoville.
Paavali haastoi yltäkylläisyydessä eläviä korinttolaisia, -
joilla oli mahdollisuus auttaa niitä, jotka elivät puutteessa.
Hän ei tarkoittanut, että muilla olisi lepo ja heillä rasitus, -
vaan että syntyisi tasapaino levon ja rasituksen välille.
Se tasapaino on elintärkeää, -
jos tahdomme tehdä elämässämme mitä tahansa merkittävää.
Jos vain osa joukkueesta kantaa kaiken vastuun, -
ottaa vastaan taklaukset ja tekee maalit, -
kun muut ovat mukana vain syömässä eväitä ja juhlimassa, -
ei joukkue toimi niin.
Yhteistyöhön ja kumppanuuteen kuuluu lepoa ja rasitusta.
Jos toinen yhtiökumppani kantaa kaiken rasituksen ja vastuun -
ja toinen vain kerää työn hedelmät ja voitot, -
se ei ole todellista kumppanuutta.
Kumppanit jakavat rasituksen ja levon tasaisesti yhdessä.
Vapaaehtoistyö toimii samalla periaatteella.
Kannetaan yhteistä taakkaa, jotta voidaan rentoutua yhdessä.
Myös hyväntekeväisyys toimii niin.
Yhtään suurta seurakuntaa ei rakenneta ilman, että -
ihmiset ymmärtävät levon ja rasituksen välisen tasapainon.
Ei avioliittokaan toimi, jos toinen puoliso haluaa kaiken levon.
Jos teini-ikäinen haluaa vain laiskotella kotona -
osallistumatta ollenkaan perheen yhteisiin askareisiin, -
levon ja rasituksen väliltä puuttuu tasapaino.
Sama pätee talouteen.
Rahaa ei voi kuluttaa, ellei ole ensin säästänyt kurinalaisesti.
Tämä on totta monella elämän osa-alueella.
Myös ympäristönsuojelu toimii niin.
Australiassa on maailman kauneimmat rannat.
Tekee vain mieli levätä rannalla -
kantamatta ollenkaan vastuuta rantojen kunnossapidosta.
Viime vuonna järjestettiin 25:s Hillsong-konferenssi.
Konferenssin jälkeen lähdimme vaimoni kanssa pitkälle lomalle.
Meidät siunattiin matkaan ja suuntasimme Eurooppaan.
Vietimme muutaman päivän myös Kreikassa Santorinin saarella.
Siellä on maailman kauneimmat auringonlaskut.
Santorini on pitkä, puolikuun muotoinen saari.
Joskus kauan sitten saarella purkautui tulivuori -
ja osa saaresta vajosi mereen.
Saaren ympäri pääsee vain kahdella tavalla: -
vuokraamalla skootterin tai käyttämällä julkista liikennettä.
Siellä ollessamme kaikki taksikuskit olivat lakossa.
Lakko ei kestänyt vain yhtä päivää, olihan kyse tämän hetken Kreikasta.
Ilmeisesti taksit lakkoilivat joka puolella Kreikkaa.
Lakko kesti yli kuukauden.
Syynä olivat Kreikan uudet säästötoimet, joiden seurauksena -
taksamittarit tulivat pakollisiksi.
Ei enää pimeitä käteismaksuja.
Taksikuskien piti kantaa oma osansa valtion säästötoimista.
He eivät halunneet kantaa taakkaa, johon ei oltu totuttu.
Uusi rasitus ei miellyttänyt.
- Meistä on kiva tulla seurakuntaan levon ja ylistyksen ilmapiiriin.
On hienoa, kun kehtaa tuoda ystäviä seurakuntaan, -
ja he voivat tulla uskoon.
On mukava olla siellä, missä opetetaan Jumalan sanaa.
On niin helppoa nauttia kaikesta seurakuntaelämän levosta, -
ymmärtämättä mitään siihen liittyvästä rasituksesta.
Mitä useampi ihminen päättää kantaa osansa rasituksesta -
sen lisäksi, että nauttii levosta, sitä enemmän lepoa meillä on.
Sitä vahvempi ja siunatumpi seurakunta on.
Nautimme täällä ilmapiiristä, ylistyksestä ja opetuksesta, -
koska täällä on niin monia ihmisiä, jotka kantavat taakkaa yhdessä.
Mikä on asenteesi lepoa ja rasitusta kohtaan?
Kerron vielä yhden tarinan Välimeren-matkastamme.
Olimme Italian rannikolla, kun päätin käydä uimassa.
Vesi oli sinistä ja lämmintä, ja oli ihanan rauhallista.
Olen aina ihaillut huvijahteja, joita näkee Välimerellä.
Ne eivät ole mitään pieniä paatteja.
Ne ovat mahtavia laivoja, jollaisia harvoin näkee.
Ihmettelin, kuka on tarpeeksi rikas omistaakseen tuollaisen jahdin.
Jahteja tuli ja meni koko ajan.
Omistajat kävivät ravintoloissa ja sitten jatkoivat matkaa.
Keitä he olivat?
Uidessani meressä huomasin jotain kelluvan vierelläni.
Pieni ruskea kasa lillui ohitseni.
Joku oli luopunut taakastaan.
Minua se ei helpottanut.
Tämä tarina on tosi.
Seuraavaksi toisella puolellani kellui terveysside.
Kävi selväksi, että jollain huvijahdilla nautittiin levosta -
eikä kannettu taakkaa meressä uivien turistien hyvinvoinnista.
Joka tahtoo tulla suureksi, olkoon toisten palvelija. (Matt. 20:26)
Jolle on paljon annettu, siltä myös paljon vaaditaan. (Luuk. 12:48)
Jotka kyynelin kylvävät, ne riemuiten leikkaavat. (Ps. 126:5)
Tuokaa täydet kymmenykset varastohuoneeseen -
ja siten koetelkaa minua. Minä avaan teille taivaan akkunat -
ja vuodatan teille siunausta ylenpalttisesti. (Mal. 3:10)
Periaate on selvä: anna, niin saat.
Ole valmis tekemään uhrauksia ja saamaan lahjoja.
Kun periaatetta seurataan, se vaikuttaa monin tavoin: -
perheessä, joukkueessa ja seurakunnassa.
Kaikissa seurakunnissa, joissa on jotain aivan erityistä, -
siihen ovat olleet vaikuttamassa monet upeat ihmiset.
Se on ehkä jopa tärkeämpi asia kuin opetus, ylistys tai tunnelma.
Ihmiset, jotka kantavat yhteistä taakkaa.
Jos haluamme saada parasta, mitä Jumala on meille varannut, -
kaikki parhaat Jumalan suunnitelmat, -
meidän kannattaa ottaa taakan ja levon haaste vastaan.
2. Kor. 8:ssa kerrotaan, että Paavali kerää avustusta.
Hän puhuu siitä etukäteen ja uskoo täysin sen toteutumiseen.
Hän kutsuu avustusta runsaaksi.
Hän odottaa jotain suurta ja yltäkylläistä.
Lahja kerättiin Jerusalemin köyhille.
Ennen lahjan keräämistä Paavali kertoo siitä innolla.
Hän haastaa korinttolaisia antamaan ja kantamaan yhteistä taakkaa.
"Ei ole tarkoitus, että muilla olisi huojennus, teillä rasitus, -
vaan että syntyisi tasaus."
Hän tarvitsi korinttolaisia jakamaan taakkaa.
Paavali lupaa lähettää heidän luokseen useita ihmisiä, -
kuten työtoverinsa Tiituksen.
Lisäksi jakeissa 18-19 hän lupaa lähettää toisenkin veljen.
Jakeessa 22 hän lupaa lähettää vielä kolmannen veljen, -
joka on heidän ystävänsä.
Kun mietit levon ja rasituksen välistä tasapainoa, -
kerron hieman lisää näistä kolmesta ihmisestä.
Saatamme teidän tietoonne, mitä Jumalan armo on vaikuttanut -
Makedonian seurakunnissa: -
vaikka he olivatkin monessa ahdistuksen koetuksessa, -
oli heidän ilonsa suuressa köyhyydessäkin niin ylenpalttinen, -
että he alttiisti antoivat runsaita lahjoja. (2. Kor. 8:1-2)
... anoen meiltä sitä suosiota, että pääsisivät osalliseksi -
pyhien avustamiseen. (2. Kor. 8:4) Me kehoitimme Tiitusta -
saattamaan teidän keskuudessanne päätökseen tämänkin rakkaudentyön.
Mutta niinkuin teillä on ylenpalttisesti kaikkea: -
uskoa, sanaa, tietoa, kaikkinaista intoa ja rakkautta, -
niin olkaa ylenpalttiset tässäkin rakkaudentyössä.
En sano tätä käskien, vaan viittaamalla muiden intoon -
tahdon koetella teidänkin rakkautenne vilpittömyyttä.
Sillä te tunnette meidän Herramme Jeesuksen armon, että hän, -
vaikka oli rikas, tuli teidän tähtenne köyhäksi. (2. Kor. 8:6-9)
Annan vain neuvon tässä asiassa, sillä se on hyödyksi teille.
Täyttäkää nyt siis tekonne, että -
yhtä alttiisti kuin olitte sen päättäneet, sen myös täyttäisitte.
Sillä jos on alttiutta, niin se on otollinen sen mukaan -
kuin on varoja, eikä sen mukaan, kuin niitä ei ole. (2. Kor. 8:10-12)
Ei ole tarkoitus, että muilla olisi huojennus, teillä rasitus, -
vaan tasauksen vuoksi -
tulkoon teidän yltäkylläisyytenne heidän puutteensa hyväksi -
- ja toisin päin - että syntyisi tasaus.
Sitten Paavali puhuu Tiituksesta.
Tiituksen kumppanuus on esimerkki levon ja rasituksen tasapainosta.
Lepo ja rasitus kuuluvat kumppanuuteen.
"Jolle on paljon annettu, siltä myös paljon vaaditaan."
Usein haluamme siunaukset, mutta emme vastuuta.
Käytin esimerkkinä hiekkarantaa ja ympäristönsuojelua.
Haluamme rentoutua rannalla kantamatta vastuuta ympäristöstä.
Levon ja taakkojen tasapaino tekee elämästä paljon voimallisempaa.
Kaikki eivät ehkä ymmärrä tätä.
Jotkut haluavat kaikki siunaukset, mutta eivät kanna vastuuta.
Seurakunnatkaan eivät voi perustua siihen ajatukseen.
Jos avioliitossa molemmat kantavat vastuun suhteesta -
ja nauttivat myös suhteen ilosta ja levosta, tasapaino säilyy.
Jos toinen haluaa levon ja toinen kantaa taakat, se ei toimi.
Levon ja rasituksen tasapaino vapauttaa meidät -
elämään todeksi Jumalan suunnitelmaa ja mahdollisuuksia.
Sanoina uhraus ja sitoutuminen voivat kuulostavat vaikeilta, -
mutta ne ovat Jumalan antamia mahdollisuuksia.
Rukous on ollut yksi tärkeimmistä asioista lapsuudestani asti.
Isoäitini ja äitini opettivat minua siihen pienestä pitäen.
Kasvoin perheessä, joka toteutti äitini kodin arvoja.
Jatkoin vain siitä.
Lapsuudenkodissani oli aina iloa. Luulen, että se johtui uskosta.
Mutta lapsena en ymmärtänyt, mikä merkitys seurakunnalla oli.
Jeesus oli vain tarina, en tuntenut häntä henkilökohtaisesti.
Teininä halusin löytää oman tieni ja lähdin kotoa heti kun voin.
Seurasin perheeni tilannetta.
Tiesin, ettei Deb vielä todella tuntenut Jeesusta.
Äiti rukoili puolestani 17 vuotta.
Minä ja hänen isoäitinsä rukoilimme jatkuvasti hänen puolestaan.
Isoäitini sanoi aina, että voin huutaa Jeesusta apuun milloin vain.
Hän puhui siitä usein, ja lopulta huusin Jeesuksen puoleen.
Jos puolestani ei olisi rukoiltu, -
ehken olisi palannut Jeesuksen luo.
Jeesus antoi Debin tuntea Hänet omana Vapahtajanaan, -
ei vain minun Vapahtajanani.
Olen kiitollinen heille, että he ovat rukoilleet puolestani.
Sen hedelmänä saamme nyt käydä äidin kanssa kirkossa yhdessä.
Joskus se tuntui niin uskomattomalta ajatukselta.
Nyt kiitän siitä, että saamme yhdessä ylistää Herraa.
Omalla armoalueella eläminen edellyttää oman kutsun näkemistä.
Tässä kuussa lahjoittajamme saavat lahjaksi opetus-CD:n, -
joka auttaa löytämään oman armoalueen siunaukset.
Vaihtoehtoisena lahjana meillä on naisten konferenssimme tallenne, -
joka sisältää opetusta maamme johtavilta naisopettajilta.
Varaudu uuteen elämään Jumalan armossa ja suosiossa.
Tilauksen voi tehdä osoitteessa: www.hillsongtv.com.
Tämä on ilmestykseni, ristiinnaulittu Kristus.
VETTEN ALLE LEVY: CORNERSTONE
Pelastus parannuksen kautta ristin juurella.
Kuule tämä, sain syntini anteeksi.
Vajoan vetten alle, jonne Kristuskin haudattiin.
Minä nousen, minä nousen ylös -
kuin Kristus nousi kuolleista.
Nyt Hänessä minä elän.
Elän Hänessä.
Olen uusi luomus, kastettu verellä ja tulella.
Lauletaan: ei pelkoa!
Ei pelkoa tuomiosta, vain usko pelastaa.
Minä nousen, minä nousen ylös -
kuin Kristus nousi kuolleista.
Nyt Hänessä minä elän.
Elän Hänessä.
Minä nousen, minä nousen ylös -
kuin Kristus nousi kuolleista.
Nyt Hänessä minä elän.
Elän Hänessä.
Nousen niin kuin sinäkin nousit, julistan valtaasi ja kunniaasi.
Elämäni tunnustaa herrauttasi ja ylistää nimeäsi.
Sanasi pysyy ikuisesti, valtakuntasi ei pääty.
Ylistyksesi jatkuu ainaisesti.
Mikään voima ei voi vastustaa, -
ei kirous vahingoittaa valtaistuintasi, viedä kunniaasi.
Sinun yksin on kunnia.
Laulan ylistystäsi ja todistan -
olin kuollut synteihini.
Vaan nyt nousen, minä nousen ylös -
kuin Kristus nousi kuolleista.
Nyt Hänessä minä elän.
Elän Hänessä.
Julistetaan: ei mikään voima!
HERÄTYS PALAUTTAA AIEMMAN KUNNIAN
Jotain tapahtuu pinnan alla.
Luonteesi kehittyy, juuresi ulottuvat syvälle.
Kasvat luottamuksessa ja voimassa.
Kasvat sitä ylemmäs, mitä syvemmällä juuresi ovat.
Älä halveksi pienten alkujen päivää, se valmistaa tulevaan.
Jeesuksen veren kautta Jumala purkaa kaikki kiroukset, -
katkoo siteet kotisi yltä.
Seuraavan sukupolven ei tarvitse käydä läpi sitä, mitä edellinen.
Et ole enää samanlainen, tässä kaupungissa syntyy ilo.
Joku huutaa, joku tanssii, herätys on täällä.
Tämä on herätys.
Johtajuusverkosto.
Hillsongin johtajuusverkosto on lähellä sydäntäni.
Verkostoidumme toisten kanssa Kristuksen sanoman tähden.
Haluamme tehdä sen, mitä voimme, -
jotta sinä voit tehdä sitä, mitä Jumala on kutsunut sinut tekemään.
Verkoston kautta olemme saaneet hyviä yhteyksiä ja ystäviä.
Ystävyys on jatkunut konferenssin jälkeen mm. puhujavierailuina.
Verkostossa olemme saaneet jakaa elämää toisten pastorien kanssa.
Verkosto kehittyy jatkuvasti.
Sitoudutaan siihen uskoen, että -
verkosto vapauttaa pastoreita toimimaan entistä voimallisemmin.
Johtajuusverkosto: yhdistä, varusta, palvele.
Kiitos Herralle, joka antaa elämälle merkityksen.
Monet ihmiset vain ajelehtivat läpi elämänsä.
Heillä on suuret mahdollisuudet, mutta mikään ei anna suuntaa.
Jeesus voi antaa elämälle suunnan.
Menestyksellä voi olla vahva perusta.
Kamppailun ja haasteiden keskellä voi löytyä keino voittaa ne.
Usko Jumalaan on mahtava asia.
Jumala siunatkoon sinua. Paras on vielä tulossa.
Suomennos: Sari Mäkilä