Pakkomielle, -
ajatus joka valtaa mielen toistuvasti.
Mitkä asiat motivoivat sinua, mikä inspiroi sinua?
Onko yleensäkkään hyvä asia pyrkiä eteenpäin?
Saatko jostain voimaa, kun asiat ei mene suunnitelmien mukaan?
Löydät tien eteenpäin, jaksat omistautua edelleen.
Onko sinulla kunniakas pakkomielle?
Onko tämä sinun juttusi vai kuulostaako typerältä?
Kunniakas pakkomielle, siitä puhumme tänään.
Tässä huoneessa on kahdenlaisia ihmisiä -
puhuttaessa makeista asioista kuten jäkiruoat, suklaa, -
mistä tahansa karamellista.
Toiset osaavat ottaa vain pienen palan -
ja jättää loput.
Voivat syödä vain yhden pienen palasen.
Tai yhden karamellin ja jättää loput.
Kuka teistä kuuluu tähän ryhmään?
Sitten on samanlaisia kuin minäkin.
Niitä, jotka voivat jättää herkut rauhaan, -
voivat katsella jälkiruokaa pöydän keskellä hetken.
Mutta jos kosket siihen, -
syöt kaiken herkullisen ja nuolet vielä lautasenkin.
Sitten alat kiertää pöytää etsien muiden jälkiruokia.
Kuinka moni täällä on enemminkin samanlainen kuin minä?
Täällä on siis enemmän meidän kaltaisia kuin niitä toisia.
Sitä kutsutaan pakonomaiseksi käyttäytymiseksi.
Haluaisin puhua tänään kunniakkaasta pakkomielteestä.
Jumalalla on pakkomielle.
Sinä olet Jumalalle pakkomielle.
Sinun siunaaminen, parantaminen sekä vapauttaminen.
Evankeliumi on tarkoitettu juuri sellaisille kuin sinä ja minä.
Antamaan meille potkua eteenpäin, elämälle tarkoitusta ja toivoa.
Jumalalla on pakkomielle Sinusta!
Kohdasta 2 Kor 9:9 luen teille sanoman.
Psalmin kirjoittaja kertoo; (Ps 112:9)
Hän antaa avokätisesti köyhille, -
Hän antaa avokätisesti,-
Hänen hyvyytensä kestää ikuisesti..
hyvyytensä ei koskaan loppunut.
2 Kor 9 on jatkoa luvulle 8, -
missä Paavali kertoo saaneensa uhrilahjan.
Uhrilahjaa kutsutaan pyhien avustamiseksi.
Mutta Raamattu puhuu ihmisten auttamisesta.
Tämä lahja oli tarkoitettu rohkaisemaan uskovia Jerusalemissa.
Luvussa 2 Kor 9:1 sanotaan,-
Koskien pyhien avustamista,-
minun on oikeastaan tarpeetonta kirjoittaa teille.
Sanokaa kaikki ääneen tarpeetonta.
Pidän sanasta "tarpeetonta".
Minun on tarpeetonta edes puhua avustamisesta teille.
Hän tarkoittaa että he osaavat lahjoittaa.
Paavalin ei tarvitse edes puhua auttamisesta.
Huvittavinta kuitenkin on, että hän puhuu koko luvun 8 tästä aiheesta.
Ja luvun 9 hän puhuu heille tästä aiheesta.
Silti hän kirjoittaa, että on tarpeetonta edes puhua lahjasta.
Mitä enemmän katson tätä, minulle selviää,-
että köyhien auttaminen oli pakkomielle Paavalille.
Niinpä luvussa 8 jae 20 hän kutsuu lahjaa tuottoisaksi keräykseksi.
Paavali uskoi johonkin mitä ei ollut vielä tapahtunut.
Hän uskoi johonkin ylelliseen, johonkin ylenpalttisen suureen.
Hän puhuu makedonialaisista, ja heidän hienosta esimerkistään.
Vaikka vaikeudet ovat raskaasti koetelleet, -
uskovien ilo oli niin ylitsevuotava, että he
äärimmäisessä köyhyydessäänkin osoittivat runsasta anteliaisuutta.
2 Kor 8:7 hän puhuu korinttilaisille,-
kuinka heillä on runsaasti kaikkea hyvää.
Aikaisemmin kerroin kuinka hän lähetti Tiituksen,-
sekä toisen veljen, joka toimii evankeliumin hyväksi, -
ja vielä erään veljen varmistamaan keräyksen hoidon.
Silti hän sanoo tarpeettomaksi edes puhua tästä lahjasta.
Tosiassa näyttää että hänellä oli pakkomielle tästä lahjasta.
Pohtiessamme kunniakkasta pakkomiellettä,-
minusta näyttää että Paavalilla oli todella suuri pakkomielle.
Katsotaan vielä kohtaa 2 Kor luku 11
Ajatellaan Paavalin olosuhteita.
Hän oli kaikkein pahimmassa mahdollisessa ahdingossa
He ovat Kristuksen palvelijoita? Minä puhun kuin järjetön.
Olen saanut raataa kovemmin kuin he, olen ollut enemmmän vankeudessa, -
minua on ruoskittu ylen määrin, monesti olen ollut kuolemanvaarassa.
Olen juutalaisilta viisi kertaa saanut -
"yhtä vaille neljäkymmentä" raipaniskua, -
kolmesti olen saanut raippoja, kerran minua on kivitetty.
En tarkoita henkisesti heitettyjä kiviä.
Kolme kertaa olen joutunut haaksirikkoon, -
ajelehtinut meressä vuorokauden. Olen yhtenään ollut matkoilla, -
olen ollut vaarassa hukkua jokiin ja joutua rosvojen käsiin, -
vaarassa niin maanmiesteni kuin vierasheimoistenkin joukossa, -
vaarassa kaupungissa ja autiomaassa, vaarassa merellä, valeveljien parissa.
Vaarassa joka puolella.
Jae 27; Olen raatanut ja nähnyt vaivaa, valvonut paljon, -
kärsinyt nälkää ja janoa, paastonnut usein, -
palellut vähissä vaatteissa.
Kaikkien näiden hankaluuksien lisäksi, -
päivittäin olen hyvin huolissani seurakunnista.
Paavali kertoo mitä hän kohtaa joka päivä.
Jatkuvasti hän on vaarassa kaupungissa, autiomaassa, -
vaarassa merellä. Hän on kohdannut kaiken mahdollisen vastustuksen.
Ruoskittu kuoleman partaalle monesti, haaksirikkoutunut useaan kertaa.
Mutta alati hänellä on mielessä kuitenkin syvä huoli seurakunnista.
Toisin sanoen, se oli hänelle eräänlainen pakkomielle.
Ajattele että joka päivä hän mietti seurakuntia.
Kaikkien näiden vaarojen keskellä eräänä päivänä -
hän miettii mihin seurakunnat ovat menossa,-
koska hän ajatteli tätä kaiken aikaa. Se oli kunniakas pakkomielle hänelle.
Mikä on sinun kunniakas pakkomielle? Mikä saa sinut nousemaan aamulla?
Mikä antaa sinulle tarkoituksen ja suunnan tiellesi?
Mitä sinä haluat rakentaa ja tukea?
Mitä Jumala on laittanut sinun sydämellesi pakkomielteeksi?
Sinä olet Jumalalle pakkomielle, uskovien auttaminen Paavalille.
Paavalin ajattelu oli niin pakkomiel- teistä että kaikkien kauheuksien -
keskellä joka päivä hän ajatteli seurakuntiaan.
Mieti, 40 miiinus 1 lyöntiä raipalla..
35.. 36.. "mitenkähän siellä yhdessäkin seurakunnassa pärjätään.."
päivittäin, jatkuvasti, se oli pakkomielle hänelle.
Kerron vielä voimakkaamman version kunniakkaasta pakkomielteestä.
Kerrottaessa ensimmäisistä kristityistä,-
sillä alueella missä Korintti oli.
Katsotaan 1 Kor 16: 15
Tämä luku kertoo ensimmäisistä kristityksi kääntyneistä.
Akhaian alueelta, missä Korintti sijaitsee.
Makedonia on yläosassa Kreikkaa ja Akhaia eteläosassa.
Jakeessa 1 Kor 16:15 kerrotaan Akhaiasta.
Mutta minä kehoitan teitä, veljet:
te tunnette Stefanaan perhekunnan -
ja tiedätte, että se on Akaian ensi hedelmä -
ja että he ovat antautuneet pyhien palvelukseen.
He ovat omistautuneet, tässä puhutaan pakkomielteestä.
Nämä ensimäiset kristityt antautuivat palvelemaan, auttamaan muita.
Niin moni elää ilman tarkoitusta, -
ilman minkäänlaista kunniakasta pakkomiellettä.
Rohkaisen sinua ajattelemaan omaa kunniakasta pakkomiellettäsi.
Toivon että saisit liekkeihin oman pakkomielteesi, sen mistä innostut.
Pakkomielteellä on negatiivinen, hajottava merkitys.
Kuinka väkevästi olivat ensimmäiset uskovat omistautuneet auttamaan.
Heillä oli jotain mikä innosti elämään, kunniakas pakkomielle.
Monet täällä elävät ilman suuntaa, tarkoitusta.
Kun sinulla on kunniakas pakkomielle, voit ensinnäkin,-
nousta velvollisuudentunteen yläpuolelle,-
sen välttämättömyyden tunteen, että toimit vain koska on pakko.
Katsotaan uudestaan kohtaa, mistä aloitimme 2 Kor 9:2
Aloitin kohdasta missä sanottiin että on tarpeetonta puhua tästä.
Kuuntele miten paljon hän puhuu tästä uhrilahjasta.
Minä tunnen teidän alttiutenne, -
ja siitä minä kehun teitä makedonialaisille, -
että näet Akaia on ollut valmiina menneestä vuodesta alkaen, -
ja niin on teidän intonne saanut sangen monta innostumaan.
Lähetän nyt kuitenkin nämä veljet, -
ettei kerskaamisemme teistä tässä kohden näyttäytyisi tyhjäksi, -
vaan että olisitte valmiit, niinkuin olen sanonut teidän olevan;
muutoin, jos makedonialaisia tulee minun kanssani ja -
he tapaavat teidät valmistumattomina, me - ettemme sanoisi te -
ehkä joutuisimme häpeään tässä luottamuksessamme.
Paavali kertoo lähettävänsä avustajia ottamaan vastaan uhrilahjaa, -
koska meille on kerrottu että aiotte lahjoittaa runsaasti, -
jotta ette nolaisi itseänne tai muita, lähetämme nämä avustajat.
2. Kor. 9:5 Olen siis katsonut tarpeelliseksi -
kehoittaa veljiä edeltäpäin lähtemään teidän tykönne ja -
toimittamaan valmiiksi ennen lupaamanne runsaan lahjan, -
niin että se olisi valmis runsaana eikä kitsaana.
Jae 6: hän joka kylvää runsaasti, myös niittää runsaasti.
Antakoon kukin, niinkuin hänen sydämensä vaatii, -
ei surkeillen eikä pakosta; sillä iloista antajaa Jumala rakastaa.
Antakoon kukin, niinkuin hänen sydämensä vaatii, -
ei surkeillen eikä pakosta; sillä iloista antajaa Jumala rakastaa.
Tiedätkö miten surullista on kun eletään kituuttamalla, pakonomaisesti?
Kun puhun antamisesta, puhun Jumalan antamasta tarkoituksesta.
Paavali opettaa meitä antamaan sydämen tahdosta, -
ei kitsaasti eikä velvollisuudentunnosta.
Jakeessa 5 hän puhuu että kysymyksessä on anteliaisuus -
eikä kitsas velvollisuudentunto.
Onko mitään mikä olisi vähemmän innostavaa kuin velvollisuudentunto?
Onko pakko tulla? Kuinka kauan täytyy olla? Tarviiko vaimonkin tulla?
.. onko pakko, täytyykö..
Psalmi 100:2 "Palvelkaa Herraa ilolla."
Täytyisi yrittää rakentaa seurakuntaa pakotettujen ihmisten kanssa..
"kuinka monesti siellä täytyy käydä, tuonko vaimonkin.."
"onko ihan pakko.."
Miten surullinen tapa elää.
Kun meillä on tarkoitus, asenteemme on erilainen, -
kunniakas pakkomielle.
Kun Jumala antaa tehtävän -
ei ole pakonomaista velvollisuutta eikä vaatimukset paina mieltä.
Velvollisuudesta tulee halu tehdä enemmän.
Onneksi Jeesus ei ristillä miettinyt "Täytyykö tuonne kiivetä..
kuinka ylös pitää nousta, kuinka kauan pitää olla..
onko heidän pakko käyttää nauloja?"
Jeesus meni ristille koska hänellä oli kunniakas pakkomielle, -
siunata sinua, pelastaa sinut, vapauttaa sinut -
muuttaa sinua, antaa tulevaisuus sekä toivo.
Hän ei mennyt ristille kiitollisuuden velasta.
Pilatus kysyy Jeesukselta: "Oletko kuningas?" Joh 18:37
Hän kysyy sarkastisesti, "muka kuningas"
Jeesus vastaa: "Oikein sanoit että olen kuningas, -
Sitä tarkoitusta varten olen syntynyt."
Jeesus tiesi että Hänellä oli tarkoitus.
Hän tiesi olevansa maan päällä tehtävää varten.
Ja kun Hän Joh 12:27 alkoi puhua lopustaan -
ihmiset yrittivät saada Hänet lopettamaan negatiiviset puheet.
"Mitä voisin sanoa? Isä pelasta minut tästä hetkestä.
Ei! Sillä juuri tätä varten olen tullut maailmaan."
Hän oli syntynyt tehtävää varten. Hänellä oli tarkoitus.
Hän oli valmis kuolemaan Jumalan antaman tehtävän vuoksi.
Haluaisitko sinä elää palvellen, tarkoituksenmukaista elämää,-
jotain minkä Jumala on laittanut sydämelle, kunniakas pakkomielle.
Tiedän useita joiden palvelutehtävä ei ole mikään uravalinta.
Eivät he käyneet ammatinvalinta- ohjaajan luona, -
etsimässä arvostetumpaa työtä vaikka pastorina.
He eivät palvele pelkästään koska näin pitää tehdä.
Jumala on laittanut auttamishalun heidän sydämelleen.
Nämä Uuden Testamentin pioneerit hämmästyttävät minua,-
sillä, kuinka he omistautuivat auttamaan muita.
Paavalin kertomus kuulostaa todella villiltä.
Kaikki ne kauheudet, joita hän kohtasi tiellään. Haaksirikot, -
ruoskimiset, kuolemanvaarat kaikki uskomattomat onnettomuudet.
Samaan hengenvetoon hän kertoo miettivänsä päivittäin seurakuntia.
Seurakuntien avustaminen oli kuin pakkomielle.
He omistautuivat auttamaan. Paavalin mielessä avustaminen oli päivittäin.
Minä kutsuisin sitä kunniakkaaksi pakkomielteeksi.
Se mitä hän kohtasi päivittäin sai aikaan muutosta muiden elämässä.
Kunniakas pakkomielle on väkevä voima, joka antaa -
voimia sekä motivaation palvella.
On paljon niitä jotka eivät tiedä mistä saada voimia palvelutyöhön.
Seurakunnan pastorina minäkään en halua toimia vain velvollisuudesta,-
Tiedän että meille tämän työn täytyy olla kunniakas pakkomielle.
Inspiraation lähde, joka saa innostaa vaikeinakin aikoina eteenpäin.
Autettavat tulevat siunatuiksi työmme kautta,-
jos tekemisessämme on kunniakas tahtominen.
Silloin myös toiset näkevät, että olemme pakkomielteisiä työstämme.
Eikä se olekaan huono asia vaan eteenpäin vievä voima.
Se saa sinut tekemään arkipäiväisestä jotain erityisen epätavallista.
Kunniakas pakkomielle - mikä on sinun kunniakas pakkomielle?
Tässä on Isabella, esikoiseni. Hän syntyi yhdeksän päivää sitten.
Olimme kahden kätilön kanssa kun hänen sydämenlyöntinsä hidastuivat, -
eikä hän saanut henkeä. Halusin vain kuulla hänen itkevän.
Näytti ettei hän sanut henkeä.
Ensimmäisen lapsen kanssa en tiennyt mikä on normaalia.
Ajattelin, vaikka näyttäisi miltä tämän täytyy loppua.
Minun täytyy rukoilla tyttäreni puolesta.
Laitoin käteni hänen päälleen ja välittömästi hän alkoi itkeä.
Se oli paras ääni mitä olen ikinä kuullut.
Kun näin oman tyttären syntyvän tähän maailmaan,-
ajattelin miten Taivaallinen Isä saattoi antaa ainoan poikansa, -
maksaa sellaisen hinnan meidän edestämme.
Se todella osoittaa miten paljon Hän rakastaa meitä.
Jeesus teki sen mitä kukaan muu ei olisi ollut valmis tekemään.
Omalla armovyöhykkeellä eläminen edellyttää oman kutsun näkemistä.
Tässä kuussa voit saada lahjoitusta vastaan opetus-CD:n, -
joka auttaa ymmärtämään omalla armovyöhykkeellä elämistä.
Voit valita lahjaksi myös naisten konferenssimme tallenteen, -
ja kuulla opetusta maailman johtavilta opettajilta.
Valmistaudu elämään Jumalan armossa ja suosiossa.
Tilaa opetusmateriaali osoitteesta: www.hillsongtv.com.
Sulle antaudun.
Sut haluan tuntea paremmin.
Niin kuin tuulispää, Jeesus Henkesi anna sisimpääni.
Herra toteuta tahtosi, toteuta tahtosi minussa.
Niin kuin myrskysää, sisintäni liikuta.
Herra toteuta tahtosi, toteuta tahtosi minussa.
Niin kuin tuulispää, Jeesus Henkesi anna sisimpääni.
Herra toteuta tahtosi, toteuta tahtosi minussa.
Niin kuin myrskysää, sisintäni liikuta.
Herra toteuta tahtosi, toteuta tahtosi minussa.
Niin kuin tuulispää, Jeesus Henkesi anna sisimpääni.
Herra toteuta tahtosi, toteuta tahtosi minussa.
Sulle antaudun.
Sut haluan tuntea paremmin. Sut haluan tuntea paremmin.
Sulle antaudun. Sulle antaudun.
Sut haluan tuntea paremmin. Sut haluan tuntea paremmin.
HERÄTYS PALAUTTAA AIEMMAN KUNNIAN
Jotakin tapahtuu sinussa, ominaisuutesi muuttuvat.
Juuresi kasvavat syvemmälle. Alat luottaa voimiisi.
Pääset vain niin korkealle, kuin juuresi ovat syvät.
Älä halveksi pieniä alkuja, ne valmistavat suurempaan.
Jumala kutsui ja varusti minut, muulla ei ole väliä.
Olen se, jonka Hän ilmoittaa minun olevan.
Tiedätkö kuka olet? Voit sanoa olevasi Jumalan asialla.
Voit arvostella, tai yrittää pysäyttää minut,
Jos Jumala on puolellani, kuka voi olla minua vastaan?
Voit yrittää taistella minua vastaan, mutta pysäyttää et voi.
HILLSONGIN JOHTAJUUSVERKOSTO
Hillsongin johtajuusverkosto on lähellä sydäntäni.
Sen avulla voimme verkostoitua Kristuksen työn hyväksi.
Pyrimme auttamaan sinua seuraamaan Jumalalta saamaasi kutsua.
Olemme löytäneet uusia tuttavuuksia johtajuusverkoston kautta.
Olemme löytäneet uusia puhujia seurakuntaamme.
Olemme tutustuneet pastoreihin, -
joita emme olisi tavanneet ilman johtajuusverkostoa.
Verkostomme kasvaa ja kehittyy koko ajan, joten tule mukaan.
Yhdessä voimme auttaa pastoreita muuttamaan maailmaa.
JOHTAJUUSVERKOSTO - YHDISTÄÄ, VARUSTAA JA PALVELEE
Kiitos Jumalalle Hänen hyvyydestään sekä armosta elämässämme.
En tiedä missä olisimmekaan ilman armoa.
Toivottavasti ymmärrät miten arvokasta Jumalan armo on.
Se on ansaitsematonta suosiota Jumalalta.
Palvelutyö perustuu Jumalan suuruuteen, ei meidän voimaamme.
Voit oppia tuntemaan Jumalan suuruuden omassa elämässäsi.
Jumalan siunausta sinulle. Kiitos kun olit seurassamme.
Suomennos: Päivi Tomann