HILLSONG TV
Mis võivad olla need asjad meie elus, mis hoiavad meid
tagasi võimalustest muutuda?
Kas sinu arvates sisaldab muutus endas alati ohverdust?
Mina usun, et see on nii. Me peame olema alati valmis
millestki lahti laskma. Seda selleks, et võiksime muutuda.
Sellel, mida Jumal meie elus tahab teha, pole piire.
Apostel Paulus ütles korintlastele, et meie ei tee teie elu kitsaks.
Teie elu pole mõeldud olema piiratud, kuid korintlased
elasid sel viisil. See viis, kuidas me elame,
määrab tihtipeale ära selle, kas elame muutes seda, mida
suudame muuta või takerdume samades kohtades, kus
ikka oleme seda teinud. Sellest räägime tänases saates.
Eelmises saates:
Ma ei tea, kui tihti me mõtleme sellele, mida meie elu toodab.
Ka nende jaoks, kes meie ümber on. Selleks, et elada, armastada ja
juhtida hoolimata kõigest, mis meie enda elus
toimub, on võimalik olla täielikult pühendunud teiste inimeste jaoks.
Kui sa tahad elada oma elu, täites seda sügavat sisemist
vajadust endas, pead tegema ohvreid. See on vajalik, et
võiksid elada, armastada ja eeskuju näidata vastavalt Jumala tõotustele.
Et elada nii, et oleme teinud midagi suurt, mille üle võib uhkust
tunda ning näha, et meie elu on kellegi teise elus midagi
paremaks muutnud. See saab sündida, hoolimata kõigest sellest,
mis meie ümber toimumas on. Sealhulgas ka olles murdumata
kõikide teiste inimeste langetatud valikute poolt.
Meil on võimalus valida elada nende tõotuste järgi, mis Jumal on
meile rääkinud oma Sõnas.
Me võime oma elu elada piiratud viisil.
2 Kr 6:13 kirjakohas on selle teema kohta üks
väga sügav mõte. Selles peatükis apostel Paulus
kutsub üles korintlasi elama oma elu avaramal viisil.
New King Jamesi piiblitõlkes kõlab see mõte väga selgelt.
Ta ütleb, et meie pole need, kes teie elu piiravad.
"Teil ei ole meie sees kitsas, vaid teil on kitsas
teie oma südames (teie oma kiindumused teevad teile kitsast)"
Message piiblitõlkes kõlab sama kirjakoht järgnevalt:
"Meie ei piira teid. See kitsikus hinges, mida te tunnete, tuleb
teie endi seest. Teie elu pole vähene, kuid te elate seda
piiratud (väiklasel) viisil." Ta rääkis oma elu ja õpetuse mõjust.
Samuti rääkis ta sellest, millega tal tuli silmitsi seista.
Ta rääkis, et nad endid avaksid. Ta ütles neile, et meie pole need,
kes teid piiravad. Kui me oma südame sulgeme ja
teeme südame kõvaks, tuleb see meie südamest välja ning me
külvame seda ka teiste inimeste ellu meie ümber.
Sellepärast ei saa me keskenduda sellele, mis meie elus meid pitsitab,
sest need välised asjad pole määravad, vaid määrav on see,
mis meie sees toimub. Meid saab piirata vaid see, mis
meie sees toimub. Kahjuks ka kui elame oma elu
sellisel väiklasel viisil, siis me mõjutame sellega ka teisi inimesi
enda ümber. Nende inimeste osaks jääb sellest välja tulemine.
Nad peavad sellest tuleneva piiratuse ületama, et elada
nendes võimalustes, mis Jumalal on ka nende jaoks.
Jumalal on iga inimese jaoks pandud valmis piiramatud võimalused.
Ka mina, nii nagu teisedki inimesed, kogen suhtlemisel
kas oma laste või naisega, aga ka mõnikord meeskonnaga suheldes
üksteise mõjutusi. Kas siis keegi ütleb või teeb midagi ja see
saab mõjutama meid. Seejärel tekib selline tunne, et oleme südames
justkui ahistatud sellest, mida keegi tegi või ütles.
Vahel kui oleme noored, siis mõtleme, et viga on õpetajas või vanemates.
Või kes iganes tundub meid piiravat.
Et kätte saada neid suuri ja väelisi võimalusi, mis Jumalal meie jaoks
on, siis nende poole püüdlemine peab algame meie seest.
Kohe kui hakkame end teistega mõõtma, muutume väiklaseks ja
anname oma teguviisidega ka teistele inimestele põhjuse
muutuda väiklasteks. Meie võimalus on ära otsustada
see, et elame, armastame ja näitame suunda pühendunult.
See pole nii, nagu paljudes ajalooarhiivides, kust saab lugeda,
et erinevad generatsioonid püüdsid üle trumbata üksteist.
Kõikidel neil teguviisidel olid ka omad tagajärjed.
Otsustagem armastada inimesi enda ümber mitte iseendale
au tuues. Otsustagem, et elame kaasa aidates
sellele, et inimesed meie ümber võiksid elada täiel määral
kõikides nendes võimalustes, mis Jumalal on nende jaoks.
Kui mu isa suri, kui ma olin varastes 50ndates.
Paljud teist teadsite ka teda. Kui olin 45aastane, siis ma
kuulsin päris kohutavaid asju oma isa kohta,
mis olid toimunud tema elus aastaid tagasi.
Kui olla aus, siis see, mis mu isaga oli toimunud, ei mõjutanud mind
läbi tema. Ma elasin ja juhtisin oma lapsi läbi
selle olukorra ja nad said väga hästi hakkama.
Kuid kui ma olen aus ja mõtlen oma isale ja räägin oma
kogemusest temaga, siis see, kuidas ta elas oma elu, aitas tema
eeskujul mul pühenduda Jumala tõotustele ja Tema teenimisele.
Kindlasti tegi ta isana vigu. Mäletan ühte korda, kus
kõndisime õega kodu poole. Läksime ühe rauteejaama kaudu koju.
Seal leidsime me maast terve hunniku münte. Mündid tol ajal oli
suur raha. Toppisime õega taskud täis ning läksime koju.
Koju jõudes ei uskunud isa, et me olime need mündid lihtsalt
leidnud ning me saime selle eest naha peale.
Tõde on see, et ta eksis tol korral. Ometigi nii mina kui ka paljud
teist siin saalis on õppinud just selle mehe julgustusel käima
koos Jumalaga. Minu isa mõjutused mu elus on olnud pühendumine
Jumalale. See, kuidas ta elas, aitas ka minul õppida rohkem tundma
neid võimalusi, mis Jumalal on meie igaühe jaoks.
Kui sa tahad tunda seda, et kõik su vajadused saaksid täidetud,
siis pühendu Jumalale ja Tema tahtele. Õpi tundma
oma kutsumust, millega Jumal on sind varustanud.
Vali elada, armastada ja näidata suunda sellisel viisil, kus
ehitad inimesi üles, keskendud võimalustele.
2. Kr 7:9 on kirjakoht, kus Paulus räägib kirjast,
mille ta kirjutas korintlastele. Ta räägib sellest, et kuigi
ta neid inimesi oma kirjaga kurvastas, ei kahetse ta seda.
"Ma ei rõõmusta, et teie kurvastasite, vaid et te
kurvastasite meeleparanduseks. Te olete ju Jumalale
meelepäraselt kurvastanud," Ühes teises Piiblitõlkes on öeldud
järgnevalt: "Lõppkokkuvõttes see, kuidas te
vastasite, juhtis teid Jumala tahtesse."
Paulus jätkab: "Te olete ju Jumalale meelepäraselt
kurvastanud, nii et meie ei ole teile millegagi kahju teinud."
Lõpuks ütleb ta, et kõik on võitnud ja mitte keegi pole
kaotanud. Ühes teises tõlkes on aga
kirjas järgnevalt: "Meie pole teile kahju teinud
mitte ühelgi viisil." Otsustame, et meie eesmärk
on julgustada teisi ja kõik saaks pööratud heaks.
Ükskõik, mis olukorrad meil ka on, et me otsiksime Jumala tõotusi
ja Tema poolt antud võimalusi.
Et meie eesmärgiks oleks kõiges Jumala eesmärgid.
Otsustame, et lõpetame positiivselt, hoolimata kaotustest.
Jumala tõotused, inimeste potensiaal, Jumala eesmärgid! Pühendume
sellele, et lõpetada rõõmus ja positiivsuses.
Võib juhtuda ka asju, mida me kahetseme, aga kui tahame elada
nii, et kõik, mis meisse puutub, et see oleks lõppeks
heaks pööratud, siis me peame endid pühendama Jumala otsimisele.
See aitab meid elus palju, kui otsustame vaadata positiivsele.
Siis ei pea keskenduma kõigele muule, mis meie eludes toimub.
Kahetsus on midagi väga koledat, sest see kisub inimest
alla ja hoiab kinni. Ka isadena, ma tean, võime
väga kergesti selle lõksu sattuda, kui midagi on juhtunud.
See puudutab ka abielulahutusi ja olukordi, mis on käest lastud.
Nii võib kahetsusest saada täielik piin.
Aga ometi kui sa otsustad valida pühendumise tee,
siis ma tean, et Jumal pöörab selle olukorra täielikult.
Nagu ka Paulus selle kirja lõpus kirjutas, et te pole kaotanud
tegelikult midagi, sest see kurvastus tõi meeleparanduse.
Selleks, et tunda ennast hakkama saanuna millegagi, on meie osa
pühenduda inimeste vajadustele ja võimalustele ning Jumala eesmärkidele
nende inimeste elus. Meie osa on ära otsustada,
et elame oma elu pühendunult kandes ka hoolt oma vaimu
eest, samuti ümbritsevate inimeste eest ja kõikide eest,
kellele saame eeskujuks olla. 2. Kr 7:13 on kirjas
midagi minu arvates väga lahedat.
Paulus kõneles sellest, kuidas inimesed, kelle poolt ta oli
ümbritsetud, võtsid ta vastu ning kuidas nad talle mõjusid.
"Selle tõttu me oleme nüüd julgustatud. Peale
oma julgustuse oleme aga veel palju rohkem
rõõmustanud Tiituse rõõmu pärast, et ta vaim on leidnud kosutust
teie kõikide poolt" Ta räägib, et kõikide
oma raskuste keskel, kõigest unetusest hoolimata,
sõltumata konfliktidest ja isiklikest hirmudest, räägib ta
sellest, mida ta tundis ja kuidas ta julgustust leidis.
"Peale oma julgustuse oleme aga veel palju rohkem
rõõmustanud selle üle kui rõõmus oli Tiitus."
Me võime püüda ise kõik teha, et teistel inimestel
oleks hea olla, kuid me ei saa ise neid rõõmsaks teha.
Ühel matusel, kus me paar nädalat tagasi käisime, olid
inimesed, kellest ma väga hoolin. Tundsin, et soovin nii väga midagi
teha, et nad saaksid rõõmsaks. Nii selge on see, et me ise ei saa
muuta inimesi rõõmsaks, kuid me võime pühendada oma elu sellele,
et inimesed võiksid kogeda rõõmu. Ka Paulus oli sellele pühendunud, et
näha inimesi enda ümber rõõmsaks saamas.
Tema tegevuse tulemus oli see, et oma julgustusele lisaks, said nad
juurde julgustust ja omasid suurt rõõmu keset kõiki
neid raskusi. Nende rõõmul polnud piire.
Ta ei keskendunud oma olukorrale, vaid sellele, mida Jumal
oli tegemas ja kuidas inimesed temale vastasid.
Seda seoses kõige sellega, mis olid Jumala eesmärgid.
Oma kirjas korintlastele rääkis Paulus oma unistustest,
palvetest ja kõigest sellest, mida ta uskus nende inimeste
heaks enda ümber. Tema lõppsõnad seelles mõttes olid:
"See kõik sai tõeks ja me tunneme end väga hästi."
Vahel ka kõige hullemates olukordades, kui sa igatsed
tunda seda, et oled täidetud ja julgustatud millegi poolt,
siis otsustagem tõesti elada selle põhjal, millest Jumala Sõna räägib,
toetudes Sõnas olevatele tõotustele.
Et me ei ela keskendudes oma puudujääkidele, vaid me
seame oma silmad otsima neid võimalusi, mis on Jumalas.
Et me ei elaks piiratult ega piiraks ka teisi.
Otsustage, et aitame uskuda ka teistel inimestel ning
oleme ülesehitavaks toeks inimestele meie ümber.
Mitte ainult meie elule ei kuulu tõotused ja võimalused,
vaid Jumalal on neid iga inimese jaoks.
Ma usun, et kord, kui sa seisad oma Looja ees läbi Tema suure
armu ja kõige selle, mis kuulub meile läbi Jeesuse ristisurma,
saab Jeesus öelda sulle, et sa oled hästi teinud, sa hea sulane.
Ja võib-olla isegi see, et kui sa tead, et päeva lõpuks see, mida
oled alustanud ja lõpule viinud, see, kuidas elasid, armastasid
ja suunda näitasid, aitas viia inimesi lähemale sellele, mis
on Jumala tahe ja tõotused nende inimeste jaoks.
On ajad, kus sul on läbikatsumised, on ajad, kus on kasvamise kohad.
See on nagu helikopteriga lendamine. Aga see, mida me
uskusime sinu jaoks, sai sündima.
Ja meie saime rõõmu osaliseks.
Nii palju on neid asju, mis võivad panna meid südames tundma
kitsikust. Tihti võime vaadata teiste inimeste
peale, et nende hoiakud ja meelestatus on selle põhjustanud.
Või ka see, mida nad meile teinud on. Ap Paulus rääkis, kuidas
korintlased võisid arvata, et see, mida Pauluse üleskutse muutuda
neile tõi, võis panna neid tundma südames kitsalt.
Paulus ütles, et te ei pea oma elu elama piiratult, vaid olete valinud
elamise sel viisil. Kui me laseme teistel inimestel
mõjutada olukordade läbi iseennast, siis kohe läbi
selle me hakkame oma elu elama piiratult.
Kui me otsustame, et me ei lase end mõjutada teistest inimestest,
kui me ammutame oma jõudu õigest kohast, siis olenemata teiste
inimeste ekstreemsusest ei saa me piiratud.
Kui meie vaim on toidetud ja ülevoolav, siis saavad selliseks
ka meie kõik teised valdkonnad. Ülevoolava all pean silmas seda,
kui Jumala eesmärgid meie elu jaoks saavad tõeks.
Kui Tema tahtest saab meie tahe. Olenemata sellest, et meie hinges
võivad olla erinevad tundmused seoses meie ümber toimuvaga.
On viis, kuidas elada lootusrikkalt ja uskuda parematesse päevadesse.
Ärgem siis vaadakem teistele inimestele ning otsigem põhjust,
miks oma südant sulgeda või kitsendada.
Laseme Jumalal Tema tööd meie sees teha, et me võiksime oma
südames kasvada. Sest see, mis meie sees
toimub, määrab ka selle, mis meie ümber hakkab toimuma.
Langetagem siis õige valik mitte lasta välisel määrata,
mis meie sees toimub. See on ka viis, kuidas pääseda ligi
kõigele sellele, mis Jumal on meile varuks pannud.
Tundsin, et mu elu oleks nagu miljoniks killuks pudenenud.
Olin vapustatud.
Selleks ajaks, kui oln 12 a, olin kogenud 13 abielu oma
vanemate ja kasuvanemate vahel. Selle tõttu oli mul kujunenud
väga segadusseajav vaade selles, millised suhted peavad olema.
Kui sain 29 a, olin ise juba 2 korda lahutatud.
6 kuud pärast viimast lahutust kaotasin oma töö.
Arvan, et selleks hetkeks olin langenud kõige madalamale.
Hoolimata sellest, et mul olid
väga toetavad sõbrad ja perekond, ei mõistnud siiski keegi,
mis tunne mul oli.
Väga suureks ilmutuseks oli kogeda seda, et oli üks, kes
teadis kõike, mida tundsin - Jeesus.
Tema andis mulle jõu elus edasi minna.
Mõistan, et kui Jumal poleks halastav Jumal, siis kõige sellega
kaasnev kahju, mis ma endale tegin, oleks olnud laastav.
Lõppkokkuvõttes poleks ma olnud võimeline iseendale otsa vaatama.
Olen tänulik selle eest, et meie Jumal on nii andestav ja mõistev.
Ilma Temata ma poleks täna see, kes ma olen.
Ma näen tervet põlvkonda tõusmas kohale mis kuulub neile
ennastsalgava usuga Ennastsalgava usuga
Ma näen uut ärkamist saamas alguse kui palvetame ja otsime
Me oleme põlvedel me põlvitame
Hoosanna Hoosana Hoosanna kõige kõrgemale
Tervenda ja puhasta mu süda
ava mu silmad nägema seda mida enne ma pole näinud
Teie elud saavad täielikult muudetud. Tean, et see kõlab nagu klishee.
Kuid ometi pole teist viisi, kuidas seda öelda.
Astu välja selles, mis sul praegu on ja mine sinna,
kuhu sa arvasid, et kunagi ei jõua.
Rohkem infot leiad www.hillsongcollege.com
Ma olen läkitatud olen missioonil
Sõnumiks on rahu kõigile rahvaile Otsin inimesi, kes usuksid
Kas te ei näe et meil on sõnumiks rahu
mitte sõda
Sest me kõik vajame lootust ja rahu tervele inimkonnale
Ta on teinud ettevalmistusi just sinu jaoks enne kui maailm rajati.
Jumal on sind loonud, et oleksid õnnistuseks ligimesele ja
auks Temale.
Me teenime Jumalat, kellele on kõik võimalik.
Ta tõesti igatseb, et avaksid oma elu Temale selleks, et
võiksid kogeda isiklikult Tema elumuutvat väge.
Rahurevolutsioon
Kõige suurem muutus ja võimalus, mida inimene saab vastu võtta,
on isiklik suhe Jeesuse Kristusega. Isiklikus kogemusest tean ma, et
Teda võib tunda väga lähedasel ja isiklikul viisil.
Usk Jumalasse on isiklik suhe. Meie õigsus ongi Jeesus ja Tema
tundmises. Pärast seda tuleb kogudus ja kõik muu
teenimisega kaasnev, et olla osaduses.
Seda selleks, et saada julgustatud ning üles ehitatud.
Lõppkokkuvõttes tähtsaim küsimus on, et kas tunned
Jeesust isiklikult ning kas oled oma elu üle andnud Temale?
Jeesust tundma õppida võid ka praegu. Lihtsalt ava end Talle.
Julgustan sind: Jumalal on sinu elu jaoks eriliselt hea plaan!
Jumal väga õnnistagu sind! Tõlge: Triin Pöör