HILLSONG TV
Kas olete kunagi mõelnud sellele, kui palju juhtub selliseid asju,
millest me pole üldse teadlikud? Mis vahe on teadlik olemisel
ning teadmatuses olemisel?
Kas see tähendab enesega rahulolu? Või tähendab see
ükskõikne olemist? Oled kunagi pikemalt mõelnud selle üle,
mida tähendab vajumine teadmatusse ning lõppkokkuvõttes selle
mõju meie elule? Tänane on jätk sellele teemale, kus räägime
mitteteadlikkusest ja teadlik olemisest.
Usun, et see saade võib meid palju aidata.
Eelmises saates:
Mõelge, mis on need asjad meie elus,
mis jäävad täiesti tähelepanuta. Sellised tähtsad
asjad, mis seostuvad Jumala kuulmise ja Tema plaanist
osa saamisega. Kas pole mitte kurb lasta oma hauakivile kirjutada,
et see inimene elas teadmatuses? Alati pole meil alguses lihtne
mõista ja vastu võtta Jumala plaani oma ellu.
Täna räägime teadlikkusest, mis viib meid võidule.
Võime elada segavas teadmatuses, mis meid ümbritseb
ning mille tõttu jääme paljust ilma. See on tõesti kurb, sest Jumala
lastele on Tema Sõnas nii palju tõotusi.
Lepingus kõikvõimsa Loojaga olles on meil võimalus olla teadlik samm ees.
Nii Looja kui Tema Poeg Jeesus mõistavad hukka ükskõiksuse.
Ükskõiksuses peitub mitteteadlikkus.
Kui oled külm, siis vähemalt tead, millise su seis on.
Kui oled ükskõikne ja enesega rahulolev, siis tegelikult
polegi sa toimuvast teadlik. Ma ei taha rääkida negatiivset
teie ellu, vaid tahan julgustada teid, et me otsustaksime mitte
elada ükskõiksuses ja leiguses. Sellel ebamäärasel alal.
Võtame näiteks Aadama ja Eeva pojad Kaini ja Aabeli.
Aabel oli lambakarjane, kes hoolis oma lammastest.
Moosese rmt 4:3 on kirjas, "Ja mõne aja pärast juhtus,
et Kain tõi Issandale roaohvri maaviljast" - seda päeva lõpul.
Kain tõi oma ülejääkidest Jumalale ohvri.
1 Mo 4: 4-5 ütleb: "ja ka Aabel tõi oma lammaste
esimesest soost ning nende rasvast, ja Issand vaatas Aabeli ja tema
roaohvri peale, aga Kaini ja tema roaohvri peale ta ei vaadanud."
Jumala Vaimule oli vastumeelt see, et Kain andis oma ülejäägi.
See on ebamäärane ala, kus asub see liigne endaga rahulolu,
ükskõiksus, mitteteadlikkus. Soovin kogu südamest,
et otsustaksime olla mitte leiged, vaid tulised.
Nii viha kui armastus on tugevad tunded. Toon sellise näite,
mida kunagi ei juhtu. Kui mina ja Bobbie läheksime lahku,
mina kõnniks ringi ning Bobbie ütleks: "Meie sinuga oleme ikka veel
head sõbrad." Minu poolt vaadates tunneksin, et mis ta mulle räägib?
Me oleme elanud koos 34 aastat ja ta tuleb mulle ütlema, et tahab
olla lihtsalt sõber. Armastus on see, mida mina soovin.
Saaksin aru veel, kui ta vihkaks, aga olla sõbrad!?
Aga sõbrad olla? Selleni jõudmiseks kuluks kaua aega.
Kas mõistate, millest ma räägin? Ärgem siis elagem oma elu
ebamääraselt. Enesega rahulolev eluviis tahab elada mugavalt.
Ütlen ausalt, et siin ees seista ja jutlustada pole lihtne,
aga see on koht, kus on Jumala õnnistused, koht, kus saan täidetud.
See on koht, kus tunnen, et ühinen Jumala plaaniga.
On suur vahe, kas otsutame olla õnnistuse all või püüame end
mugavalt tunda omal jõul. Esimene nendest muudab
maailma, teine on enesekeskne. Sellel on suur vahe. Jeesus rääkis
loo mehest, kes oli nii rikas, et tema varandus ei mahtunud ta
katuse alla ära. Ta otsustas ehitada suurema hoone.
Luuka 12:19 on kirjas: "ning ütlen oma hingele:
Hing, sul on tagavaraks palju vara mitmeks aastaks, puhka, söö,
joo ja ole rõõmus!" Kristlane ei saa vaimulikult täidetud
minnes kergema vastupanu teed. Kergelt olulist endast mööda lastes
ei tunne me ära oma elu eesmärki. Leppida sellega, mis su elus juba
toimunud on ning edasise suhtes olla ükskõikne - see on kurb.
Otsustagem, et me seda ei taha! Oma otsuste ja selle, mida endale
sisendanud oleme - selle järgi käitume ja omame hoiakuid.
Nii tehes jääme ilma nendest igapäevastest võimalustest, mis
meie jaoks on valmis pandud. See pole viis, kuidas tahame elada.
Enesega rahulolu annab võltsi kindlustunde.
See uinutab sind ohtlikku turvatundesse.
Jääb tunne, et Jumal ei sekku su ellu mitte mingil moel.
Et kõik on täiesti normaalne. See on koht, kus peitub enesega
rahulolu, keskpärasus. Seal tundub, et miski ei muutu,
isegi ei vajata muutusi. Tahetakse lihtsalt olla. See on koht,
kus asub ka mitteteadlikkus. Elu võib olla vahel päris kõva
võitlus ja pole ime, et soovime pisut tagasi tõmbuda.
Tahaksin teid julgustada mitte lasta sellel sündida, vaid taodelda
Jumala Pühal Vaimul enda sisse tulla ning seeläbi ka edasi-
püüdlevat vaimu endasse lasta. Langeta see otsus käia Jumala
eesmärkide vääriliselt. Otsusta, et sellest aastast saab sinu parim
aasta. Ütlen teile midagi, sõbrad, et me lihtsalt ei komista parema
elu otsa, vaid seda tuleb ehitada. Samamoodi nagu ehitame kodu,
tuleviku, äri ja karjääri. Me peame neid ehitama.
Iial ei tee me seda ebateadlikult, kogemata.
Olles enesega lihtsalt rahul muutume tuimaks.
Kristlus pole ainult tunded.
Olgem ausad - oleme oma tunnetest palju kõigutatavad.
Kurb pole see, kui tunneme suurelt, vaid kui me ei tunne midagi.
Jeesus oli liigutatud kaastundest. See polnud ühekordne
sündmus, vaid mitmeid kordi. Alati kui ta oli puudutatud,
sai juhtuda midagi Tema läbi. Kedagi tervendati, keegi ärkas
surnuist. Olgem need inimesed, kes provotseerivad end sisemiselt.
Uskugem Jumala suurusesse ja vägevusse. Piibli võimsaim
kirjakoht on lühim sellest, kui Jeesus äratas Laatsaruse surnuist:
"Jeesus nuttis." - Johannese 11:35.
Ta mitte üksnes ei nutnud, vaid Ta äratas Laatsaruse surnuist.
See oli tegu, mis muutis maailma. Kui jõuame kohta, kus me midagi
ei tunne, siis ärgem alahinnakem teise inimese valu ja rõõmu.
Nagu on kirjas: rõõmustagem rõõmsatega ja kurvastagem kurbadega.
Paulus läks Ateenasse, mis oli linn, kus oli ebajumala kummardamine.
Suured kujud, valeõpetused ning kõige nende keskel altar
"Tundmatule jumalale". Apostlite tegude 17:16
ütleb: "Aga kui Paulus neid Ateenas ootas, siis ta ärritus
vaimus, nähes linna ebajumalakujusid täis olevat."
Otsustagem, et me ei ärrituks tühistest asjadest,
vaid ärrituksime tähtsatest asjadest. Hooligem õiglusetusest.
Kui meie palvetele ei vastata ning vaenlane tahab meid röövida,
otsustagem selle nimel töötada, et Jumala tõotused teostuks.
On kurb, kui liigne rahulolu enesega muudab meid tuimaks.
Siis kui Filippus läks Samaariasse (Ap teod 8),
tuli suur ärkamine. Inimesi päästeti ja tervendati.
Jumala Vaim oli liikumas. Ap teod 8:8 on kirjas:
"Ja suur rõõm oli selles linnas." Meil on teenistusi, mis on vaiksed
ja võimsad, kuid on ka teenistusi, kus on laul ja hõiskamine.
Võimsad teenistused on need, kus Jumala Püha Vaimu kohalolu on
tuntav ja ka noored saavad puudutatud. Tühised on need aga,
kus inimesed käivad käimise pärast. Me ei taha, et meie
kirikutes nii oleks. Tahame olla selline kogudus, et nagu Piiblis
on kirjas, et kui üks patune parandab meelt, rõõmustavad
inglidki taevas. Me ei taha, et kujuneks tavapäraseks see,
kui keegi kogeb meeleparandust, et me unustaks selle väärtuse
ning oleksime iseendast haaratud. Tähtis on, et me
tunneksime ära selle meelsuse ning oskaksime vale ära hoida.
Olgem nagu elava vee allikad ja suhtugem kirglikult olukordadesse.
Ma ei näe seda muutust minu kopeerimisena. Meil on erinevad
elud. Kõige hullem, mida töötajana oma ülemusele võid
pakkuda, on enesega rahulolu. Saabusime Bobbiega lennukiga
Brisbane'st. Lennukis nägime saadet. Selle nimi oli "Peidetud ülemus".
Tegu oli suure firma ülemusega, kes rendib üleameerikalist
teemaparki. Ta läheb incognito oma töötajate sekka.
Oli uitmõte, kuidas teeksin seda oma koguduses, siis vist peaksin
oma hääle ja nina tõsiselt ära muutma. Ta läheb varjatuna
oma alluvate keskele ning tutvub ühe 20-aastase noormehega, kes
töötab tema firma jaoks. Ta on vaesest perest ning
õpib samaaegselt. Näha on kui kõvasti see noormees töötab selle
firma heaks. Tema ema oli oma väikse pojaga kodutu, kuni
sai selle töökoha. Mitmed seigad tema raskest eluloost liigutasid
väga seda ülemust. Eneselegi teadmata rääkis see noormees oma
ülemusele oma unistusest jõuda kõrgemale positsioonile selles
firmas. Umbes nii nagu Emmause teel, kui jüngrid ei teadnud, kellega nad
rääkisid. Kõige lõpuks hakkas see ülemus töökat noormeest
õnnistama oma heast südamest. Me vaatasime Bobbiga üksteisele
otsa ja me mõlemad olime pisarates. Küll vedas, et me pikka maad
ei pidanud lendama - nii me ei saanud tervet saatesarja lõpuni
vaadata ja silmad jäid peast välja nutmata.
Ma ei tahaks ärgata haiglas nii, et mu jalgades oleks suured valud.
Kuid vahel mõtlen, et oleks veel hullem, kui ma neid üldse ei tunneks.
Enesega rahulolu jätab meid ilma elusid muutvatest võimalustest.
On raske kogeda, et meie elu hakkab lõppema, kuid veel hullem
on, kui me üldse ei kasutanud oma elu elamiseks. Kui me pole lasknud
iseendil saada osa Jumala headest võimalustest oma elule.
Teadmatus tahab meid röövida ja meie üle valitseda.
Kui elame oma elu tundlikuna Tema Vaimule ja avatud südamega Tema
tahte jaoks oma elus. Ütlen midagi vahemärkusena:
Kõige kurvem osa sõnast "väärarvamus" on "väär". See juba näitab, et kogu
arvamus on üles ehitatud valele kujutlusele. Vale ettekujutus,
mida näeme valesti. Millest me siis jääme ilma, kui elame oma elu
teadmatuses? Palugem, et me sel aastal ei jääks ilma Jumala poolt
seatud võimalustest. Nendest, mis on meie kodude jaoks, meie laste,
töökohtadele ja Jumala poolt seatud võimalustele meie tulevikus.
See otsus tuleb langetada meie endi tahtest ja
Jumala abist. Paluda Temalt taiplikkust ja mõistmist.
Jeesus tundis inimeste mõtteid ja südameviise. Ta oli samm ees.
Palun koos teiega, et ka meie võiksime saada sellest osa.
Rääkisime teadlik olemise tähtsusest ning sellest, kui
tähtis on mitte lasta end Jumala poolt kingitud võimalustest
ilma jätta. Tean, et vahel on võimalik isegi autot nii juhtida,
et suuremale osale me tähelepanu ei pööra.
On tõsi, et vahel suudame elada oma elu nii,
et me ei pruugi ollagi teadlikud ümbritsevast.
See ei pruugi mitte ainult teiste inimeste elu
mõjutada, vaid ka meie enda võimalusi. Usun kogu oma
südamest, et peaksime elama oma elu vältides ükskõiksust või
liigset rahulolu oma eludes. Nii elades on meil justkui selline
võlts kindlusetunne. Lõpuks me enam ei tunne midagi.
Mitte ainult teiste valu, vaid ka ise oleme tuimad.
Kui apostel Paulus läks Ateenasse, nägi ta seal suurt ebausku ja
see tegi talle muret. Ta polnud väärteadmise või -tundmise kütkes.
Ometigi kui elame teadlikult, pole midagi muretustundes, mis
suudaks meid eemale viia Jumala plaanidest meie eludes.
Otsustagem siis paluda Jumalalt juhtimist ja mõistvat meelt.
Teades, mida Jumala Sõna meie kohta ütleb, anname endale
võimaluse saada osa sellest suurest potensiaalist, mis meie elus on.
Nii mina kui mu noorem vend tuleme perekonnast, kus vanemad ei olnud
koos õnnelikud. Olime teadlikud, et mingil hetkel nad lähevad lahku.
Olime seda kaua tajunud, et nii juhtub. Päeval, mil see juhtus,
võtsin ma oma jalgratta ja lahkusin. Mäletan veel seda tunnet, et
see oli mu elus mingisuguse ajastu lõpp ja ma ei osanud uuega
kuidagi algust teha. Mind kutsus kirkusse mu oma õde.
Ühel noorteüritusel tundsin, et ma lihtsalt pean andma oma
elu Jumalale. Armastasin neid üritusi väga. Kui ma poleks
Jumalat leidnud ja selline olukord mu elus oleks jätkunud nagu see oli,
siis ma ei kujuta ette, kuskohas ma täna oleksin.
Minu oma pereelu põhineb Jumala Sõnal.
Kõigel sellel, mis on Tema tõotused meie jaoks, mitte kogemustel,
mis on juba minu lapsepõlves juhtunud. Olen südamest tänulik, et
minu lapsed võivad teada minu isa nii, nagu mina teda ei tundnud.
Tean, et see kõik on ainult Jumala arm.
Ainuüksi see, kuidas Ta inimestevahelisi katkiseid
suhteid parandab oma suurest armastusest.
Ärgem siis elagem oma elu mitte- teadlikena. Meie eludel on mõte.
Me olime loodud Jumala poolt ja Tema jaoks. Igaüks, kes võtab vastu
Jeesuse Kristuse oma Päästjana, saab osa Jumala juhtimisest
oma elus. Tänan kogu südamest vaatamast ja usun kogu südamest, et
sinu elu parim osa on veel ees!
Issand ma tulen Su palge ette et Sind tänada
Sinu armastuse ja armu eest, mis on nii taevalik
hoolimata sellest, et me pole seda välja teeninud
andsid Sina kõik me eest suurima ohvriannina
Sind haavati minu pattude eest
Sind murti, et minult häbi ja süü võtta
ainult läbi Sinu surma Kolgatal olen mina päästetud
Sina oled murtute ülestõstja
oled kõigile hüljatutele Lohutaja
Tulen julgelt Sinu trooni ette Oled minu Tervendaja ja Lunastaja
Oled mu lootus, elu ja süda
Väljasirutatud käega tõid meid välja pimedusest
Andsid kõik meie eest Kolgatal
meie vabadus on Sinus
Oled Jumal aegade lõpuni Igavesti
pole teist Jumalat
Väeline on Su nimi ja miski pole võrreldav Sinuga
Vaid ühe sõnaga rahustasid mässava mere
Sa valitsed üle Maa
oled tõeline Jumal ülestõusnud Issand
Jumal üle kõige
aegade lõpuni valitsed igavesti
pole teist Jumalat ega suuremat armastust
väeline on Su nimi
Sina lood kõik uueks Sina muudad kõik heaks
miski ei saa meid Sinu armastusest lahutada
väeline on Su nimi Jumal üle kõige
Terve inimkond otsib õiglust.
On olemas kaks võimalust, kuidas saada vabaks.
Võtta vastu arm ja õigsus Jeesuses.
Oled väeline, kui sinu peal on Jumala ligiolu.
Sinust kiirgab valgust, mis pimestab hingevaenlast.
Jumal on loonud terve universumi. Sealhulgas väikse Maakera ja
veel väiksema inimese. Ometi on Jumal ise
sinusse hinganud eluvaimu.
Tõlge: Triin Pöör