o
Seitsemän klassista tapaa joutua armon ulkopuolelle 1/2
Mitä tarkoittaa, elää omassa armossaan?
On selvää, että Jumalan armo -
on laajamittainen ja tarkoitettu kaikille ihmisille.
Onko siis olemassa myös omaa armoa?
Paavali sanoi: "Puhun sen armon kautta, -"
"mikä minulle on annettu."
Saamme erilaisia lahjoja meille annetun armon mukaisesti.
Armo on laaja ja henkilökohtainen.
Voimme elää joko armon ulko- tai sisäpuolella.
Seuraavaksi kerron armon ulkopuolella elämisestä.
Olen puhunut armon alueella elämisestä.
Puheeni on perustunut ajatuksiin Gideonista.
Hän oli puimassa viinikuurnassa, -
kun Herra ilmestyi ja kutsui häntä sotaurhoksi.
Gideon vastusti sanomalla: "Jos Herra on meidän kanssamme, -"
"missä ovat kaikki hänen ihmeelliset tekonsa, -"
"joista isämme ovat meille kertoneet?"
Gideonin lause sisälsi paljon jossia ja muttia.
Herra sanoi: "Käytä sitä voimaa, joka sinussa on."
Joskus näemme vain puutteemme -
emmekä voimaamme.
Kirkkomme ei pysty moniin asioihin ja muut osaavat jotakin paremmin.
Voimamme on siinä, mitä tehtäviä Jumala on armoittanut meille.
Ja sitten toimimme oman armomme alueella.
Room. 12:3, Paavali sanoo: -
"Puhun sen armon kautta, mikä minulle on annettu."
Saamansa armon kautta hän puhui itsevarmasti.
Hän sanoi: "Ei tule ajatella itsestänsä enempää, -"
"kuin ajatella sopii, vaan ajatella kohtuullisesti, -"
"sen uskonmäärän mukaan, minkä Jumala on kullekin suonut."
Lainaan mielelläni myös kohtaa 2. Kor. 8:12, jossa sanotaan: -
"Sillä jos on alttiutta, -" Siinä puhutaan antamisesta.
"niin se on otollinen sen mukaan, kuin on varoja, -"
"eikä sen mukaan, kuin niitä ei ole."
Jos keskitymme puutteisiimme, emme tule koskaan antamaan paljoa.
Tulee antaa, elää ja toimia sen mukaan, mitä meillä on.
Ensin pitää olla alttiutta.
"Niin se on otollinen sen mukaan, kuin on varoja, -"
"eikä sen mukaan, kuin niitä ei ole."
On siis ensin uskottava, että meillä on voimaa.
Sen jälkeen voimme hyödyntää Jumalan antamaa voimaa.
Vierailin USA:ssa NBA-finaalin aikoihin.
Loppuottelussa oli mukana Miami Heat.
Joukkueeseen kuuluu supertähtiä kuten Lebron James.
Dallas Mavericks voitti Miami Heatin.
Dallas Mavericksin valmentaja sanoi televisiossa:
"Joukkueeni jäsenet -
"eivät juokse nopeiten ja hyppää korkeimmalle."
Kuitenkin he voittivat NBA:n loppuottelun.
Toinen joukkue oli täynnä supertähtiä.
Ainakin lehdistön mukaan he juoksivat nopeimmin -
ja hyppäsivät korkeimmalle.
Dallas Mavericks hyödynsi niitä voimia, joita heillä oli.
Tulee hyödyntää niitä voimia, joita meillä on.
Niin seurakuntana, yksilöinä kuin johtajinakin.
Kun ollaan tyytyväisiä omassa armossa, -
voidaan elää tehokkaasti. Joskus voidaan päästä -
pidemmälle kuin joku, joka vaikuttaa lahjakkaammalta.
Luin tänä aamuna kuningas Saulista.
Kirjoitukset kertovat, että hänet asetettiin kuninkaaksi ja hän oli komea.
"Hän oli päätänsä pitempi kaikkea kansaa."
Hän oli omahyväinen.
Annetussa armossa elämisen sijaa Saul teki asiat jatkuvasti itse.
Hän teki itselleen muistomerkin.
Häntä kiellettiin uhraamasta ennen kuin Samuel saapuu.
Hän otti asiat tehtäväkseen ja teki ne etuajassa.
Sitten esiin astui toinen kuningas, -
jonka sanottiin olevan Jumalan mielen mukainen mies.
Kirjoitusten mukaan hänkin oli verevä ja kaunis näöltään.
Heillä molemmilla oli samanlaiset lähtökohdat.
Toinen heistä eli armon sisäpuolella -
ja toinen yritti elää ulkopuolella.
Kun eletään Jumalan armossa, - on klassisia tapoja -
joutua armon ulkopuolelle. Katsotaan yhdessä.
2. Korinttolaiskirje 10:12.
Tämä on yksi Paavalin parhaita johtajuusluentoja.
Huomatkaa kuinka useasti tässä sanotaan "itse".
"Sillä me emme rohkene lukeutua emmekä verrata itseämme eräisiin,"
"jotka itseänsä suosittelevat; -"
"mutta he ovat ymmärtämättömiä, kun mittaavat itsensä omalla itsellään"
"ja vertailevat itseään omaan itseensä."
Ehkä asia tuli jo selväksi.
"Me taas emme rupea kerskaamaan yli määrän, -"
"vaan ainoastaan sen määrätyn vaikutusalan mukaan, -"
"minkä Jumala on asettanut meille määräksi, -"
"ulottuaksemme teihinkin asti." Rakastan tätä.
Jakeen teemana on armossa eläminen.
Sinulla on vaikutusala, jonka Jumala on määrännyt.
Olemme pelastettuja armosta.
Armo on Jumalan mahdollistama voima.
Room. 12:n mukaan Jumala antaa jokaiselle tietyn määrän.
Jakeessa 6 sanotaan, että meillä on erilaisia lahjoja.
Erilaisia kykyjä, lahjoja ja rooleja -
sen armon mukaan, mikä meille on annettu.
Sitten meitä kehoitetaan käyttämään lahjoja.
Meidän on tarkoitus elää tietyissä rajoissa.
Usein ajatellaan rajoituksia.
Rajoituksien sijaan on parempi miettiä asiaa siltä kannalta, -
että pysytään siinä paikassa, johon Jumala on asettanut.
Silloin eläminen on miellyttävää. Emme yritä olla ketään muita.
Olemme sen vaikutusalan rajoissa, minkä Jumala on asettanut meille.
Meidän ei tarvitse yrittää tehdä vaikutusta ihmisiin.
Riittää kun olemme oikeasydämisiä kirkkoamme ja itseämme kohtaan.
Pysytään nälkäisinä Jumalan sanalle ja rukoukselle.
Ollaan alttiita ja annetaan parhaamme.
Kun eletään Jumalan asettaman vaikutusalan rajoissa, -
tehdään läpimurtoja, tavoitetaan ihmisiä ja vaikutetaan heihin.
On hyvin helppoa olla tyytymätön siihen, -
mihin Jumala on meidät asettanut, ja lähteä sen ulkopuolelle.
Eräs klassinen tapaus on, kun teemme asioista omiamme.
Kuten Paavali sanoo: -
"ettei tule ajatella itsestänsä enempää, kuin ajatella sopii."
Kun teemme asioista omiamme, saatamme luulla itsestämme liikoja.
Tai emme usko itseemme.
Joskus taas ajattelemme itseämme liian usein.
Ei pidä tehdä asiasta omaansa, -
vaan asia, jossa eletään Jumalan osoittamassa armossa.
Silloin ei ole ketään, joka elää alisuorittajana.
Jumala tekee monin verroin enemmän kuin ikinä voidaan edes ajatella.
Kirkkomme on ylisuorittaja. Olkaamme rehellisiä.
Se tapahtuu vain olemalla tyytyväinen siihen, -
mihin Jumala on kutsunut.
Tiedän, sillä olen elänyt tyytyväisenä kutsumuksessani.
Toisinaan olen pohtinut liiaksi muiden mielipiteitä itsestäni -
ja ominut asian itselleni.
Silloin en taatusti ole elänyt Jumalan asettamassa vaikutusalassa.
Se on hedelmätön maaperä. Ole siis oma itsesi, -
mutta anna asioiden olla Jumalan asioita.
Eletään siinä armossa, johon Hän on meidät asettanut.
2. Kor. 12:14: "Sillä me emme kurota itseämme liiaksi, -"
"ikäänkuin emme teihin ulottuisikaan, sillä olemmehan ehtineet -"
"Kristuksen evankeliumin julistamisessa teihinkin asti."
Jae 15: "Emme kerskaa yli määrän, emme muiden vaivannäöistä, -"
"mutta meillä on se toivo, että teidän uskonne lisääntyessä -"
"me oman vaikutusalamme mukaan kasvamme teidän keskuudessanne -"
"niin suuriksi, että saamme viedä evankeliumin myöskin -"
"tuolla puolen teitä oleviin maihin tahtomatta kerskata siitä, -"
"mikä jo on valmista toisten vaikutusalalla. Mutta joka kerskaa, -"
"hänen kerskauksenaan olkoon Herra. Sillä ei se ole koetuksen kestävä, -"
"joka itse itseään suosittelee, vaan se, jota Herra suosittelee."
Jos tahdotaan elää tyytyväisinä Jumalan asettamalla alueella, -
katsotaanpa mitä Paavali puhuu jakeesta 12 eteenpäin:
"Sillä me emme rohkene lukeutua emmekä verrata itseämme."
Hän sanoo, ettei pidä luokitella itseään.
Luokitellessa mietitään, mitä ollaan tai ei olla ansaittu.
Silloin aletaan miettiä näin: -
"Ansaitsen enemmän kunniaa ja arvostusta."
"Ansaitsen enemmän arvonantoa ja rahaa."
"Minä ansaitsen sitä ja tätä."
"Ansaitsen saada istua lentokoneen etuosassa."
"En voisi ikipäivinä viihtyä tuollaisessa talossa."
"En voisi koskaan olla tyytyväinen tuollaisessa roolissa."
"En ansaitse tuota."
Todellisuudessa meidän tulisi kiittää Jumalaa, -
että armolla on hyvin vähän tekemistä ansaitsemisen kanssa.
Jos Jumala antaisi meille sen, mitä ansaitsisimme, olisimme pulassa.
Älkää miettikö ansaitsisemisia.
"Ansaitsen eturivin paikan."
"Ansaitsen parempaa. Nyt siellä istuu tuollainen."
"Olemme käyneet kirkossa kauemmin ja tehneet sitä ja tätä."
Näin ei pidä koskaan ajatella.
Voisin miettiä, mitä olen ansainnut johtajana: -
"Olen ansainnut kunnioituksenne ja arvostuksenne."
On muistettava eräs asia: Jumala antaa ylennykset.
Sen vuoksi en huolestu siitä, kutsutteko minua -
pastoriksi, tohtoriksi, piispaksi vai veli Brian Houstoniksi.
Jos Jumala antaa ihmiselle kunnian, hänellä on kunniaa.
Jos Jumala päättää ottaa sen pois, niin se myös lähtee.
Sama pätee vakuuttavuuteen. Sen voi menettää hetkessä.
Nämä asiat tulevat Jumalalta.
Jos alamme luokitella itseämme ja miettiä ansaitsemista, -
emme elä siinä armossa, jonka Jumala on antanut.
Joskus tosiaan olisit ansainnut enemmän kunniaa.
Joskus olisit ansainnut kunnian uskomattomasta työpanoksestasi.
Rohkaisen, ettet kuitenkaan eläisi tai ajattelisi siten.
Todellisuudessa on kyse Jumalan kunniasta.
Siitä, missä olemme Jumalan kunnian kautta.
Pidetään tämä henki. Älä siis luokittele itseäsi.
Luokitellessamme itsemme, yritämme ikäänkuin -
matkustaa ensimmäisessä luokassa turistiluokan budjetilla.
Silloin joudutaan pulaan.
Luokittelemisen sijaan on parempi ymmärtää elämän aikakausia.
Eletään siinä ajassa, jonka Jumala kulloinkin antaa.
Luota Jumalaan ja elä Hänen antamassaan armossa.
Ihailen ihmisiä, jotka ovat tyytyväisiä omana itsenään.
Heidän elämänvaiheesta tai uskottavuudesta riippumatta -
se on innoittavaa.
Useita vuosia sitten kokoonnuimme läheisessä varastorakennuksessa.
Myöhemmin sinne tehtiin luistelurata.
Olimme tuolloin nuori kasvava seurakunta, -
ja minä olin nuori kasvava pastori. Ensimmäistä kertaa elämässäni -
minulla oli autopaikka, jossa luki: "Pastori Brian Houston".
Tein vaikutuksen itseeni sillä. "Pastori Brian Houston".
Kun kyltti oli siellä ensimmäistä päivää, ajoin kotiin lounaalle.
Kun palasin, kyltti oli pudonnut maahan nimipuoli alaspäin.
Joku toinen oli parkkeerannut autonsa siihen ja ajanut kyltin ylitse.
Se oli haljennut kahtia.
Se oli varmaankin viimeinen kerta, kun noin kävi.
Nykyisin nimikyltit on hitsattu ja lyöty pulteilla paikoilleen.
Lisäksi saa sähköiskuja, jos parkkeeraa paikalleni.
Näin on, koska ansaitsen parempaa.
Älä siis luokittele itseäsi. Sillä tavoin vain soimaat itseäsi.
Luota Jumalaan ja ole uskollinen kutsumuksellesi.
Kun luokitellaan, joudutaan pois armon alueelta.
Silloin aletaan vertailla. "Sillä me emme rohkene lukeutua -"
"emmekä verrata itseämme."
Vertailu ei ole hyväksi, koska siinä voi vain hävitä.
Voi vain hävitä, kun alkaa lokeroida itseään.
Seurakunnat ja erityisesti pastorit ovat pahimpia vertailemaan itseään.
Pahempia kuin teinitytöt. Tiedättehän, teinitytöt, -
he ovat melkoisen taitavia vertailemaan.
He katsovat päästä varpaisiin kulkiessaan toistensa ohi.
Sellaisia ihmiset ovat.
Sanassa sanotaan, että: "he ovat ymmärtämättömiä, -"
"kun mittaavat itsensä omalla itsellään -"
"ja vertailevat itseään omaan itseensä."
Alamme hyvin helposti vertailla itseämme.
Teemme niin seurakuntana, pastoreina kuin johtajinakin.
Puhuin aiemmin Saulista ja Daavidista. Heille laulettiin laulua: -
"Saul voitti tuhat, mutta Daavid kymmenen tuhatta".
Raamattu kertoo, että Daavid vihastui.
Jakeet kertovat myös, että Saulin omaatuntoa soimasi.
Jos eletään vertaillen itseämme, sama asia tapahtuu joka kerta.
Sen sijaan, että elettäisiin tyytyväisinä Jumalan armossa -
ja ymmärrettäisiin Jumalan antama vaikutusala, -
jotakin tulee aina tielle.
Aina on joku paremman näköinen, nopeampi ja taitavampi kuin sinä.
Jossakin on kirkko, joka toimii paremmin kuin me.
Jos ei ole vielä, niin pian on joku meidät parempi jossakin asiassa.
Vertaamisen tielle ei kannata lähteä.
Silti teemme niin, koska se on ihmisluonnossa.
Se on varmin tapa poistua armon alueelta.
Miksemme voisi vain elää Jumalan antamalla vaikutusalueella?
Tulisi ymmärtää, mikä uskomaton voima Jumalalla on, -
kun Hän voi käyttää meitä tarkoituksiinsa ja lupauksiinsa.
Koetko jollakin tapaa, -
että luokittelet tai vertailet itseäsi -
"eräisiin, jotka itseänsä suosittelevat"?
Kolmas tapa joutua armon ulkopuolelle on, -
kun alamme suositella itseämme. Alamme puhua minäkeskeisesti.
Raamatussakin eräät henkilöt keksivät tekosyitä -
kieltäytyä illalliskutsusta.
Huomaa kuinka minäkeskeisesti tässä puhutaan:
"Minä ostin viisi paria härkiä ja menen niitä koettelemaan; -"
"pyydän sinua, pidä minut estettynä."
"Minä ostin pellon, ja minun täytyy lähteä sitä katsomaan; -"
"pyydän sinua, pidä minut estettynä."
"Minä otin vaimon, ja sentähden en voi tulla."
Jokainen heistä saa mahdutettua yhteen lauseeseen -
kolme kertaa minä-sanan.
Tuhlaajapojan vanhempi velikin sanoi:
"Koskaan et antanut vohlaakaan, pitääkseni iloa ystävieni kanssa -"
"ja niin monta vuotta minä olen sinua palvellut."
Heti kun teemme asiasta omamme, alamme suositella itseämme.
Sille tielle on helppo lähteä.
Kun eletään armosta, ei tarvitse todistella mitään.
Jos ei ole mitään todisteltavaa, ei voi elää väärässä nöyryydessä.
Luota Jumalaan ja elä elämääsi.
Maailma on sellainen, että aina emme saa kunniaa.
Joskus totta tosiaan olisit ehdottomasti ansainnut seläntaputukset.
Mutta ei lähdetä sille tielle, jossa eletään itseämme suositellen.
Paavali sanoo: "Sillä me emme rohkene lukeutua -"
"emmekä verrata itseämme eräisiin, jotka itseänsä suosittelevat; -"
"mutta he ovat ymmärtämättömiä, kun mittaavat itsensä omalla itsellään"
"ja vertailevat itseään omaan itseensä."
Jokainen meistä on jossain vaiheessa elänyt vertaillen.
Vertaamme itseämme vaikkapa ohikulkijoihin -
tai henkilöön, jolla on sama kutsumus kuin itsellämme.
Se ei ole rakentavaa, -
eikä silloin eletä tyytyväisinä Jumalan antamassa armossa.
Tulee ymmärtää, että Jumala antaa henkilökohtaisen armon, -
jossa on kyse Hänen tahdostaan elämässä.
Silloin ei tarvitse elää vertaillen itseään toisiin, -
vaan jokainen kilpailee itsensä kanssa.
Olemme jokainen eri vaiheessa reiteillämme.
Jotkut ovat vasta alussa, joillakin on satokausi, -
jotkut tuntevat kompastuneensa matkalla.
Usko, että Jumala on antanut armossaan tarkoituksen elämällesi.
Elä saamasi armon mukaan äläkä pyristele sen ulkopuolelle -
vertaamalla tai liikaa yrittämällä.
Älä anna minkään asian ryöstää vapauttasi, -
johon Jumala on tarkoittanut sinut.
Elä siinä armossa, jonka Jumala on antanut.
Rukous on ollut aina yksi tärkeimmistä asioista elämässäni.
Äitini ja isoäitini opettivat minut rukoilemaan lapsena.
Perheeni toimi sen mallin mukaan, -
jollaisessa he olivat varttuneet. Jatkoin itse samaa rataa.
Lapsuudenkodissani oli aina ilo, jonka usko luultavastikin toi.
Se tuntui hyvältä, mutta lapsena en ymmärtänyt -
mitä virkaa kirkolla oikein oli.
Tunsin Jeesuksen tarinan, -
mutten tuntenut Häntä henkilökohtaisesti.
Teini-ikäisenä tahdoin löytää oman polkuni.
Lähdin kotoa heti kun pystyin.
Tarvitsee vain katsoa perhettään, niin näkee sen tilanteen.
Ymmärsin, että Deb ei vieläkään todella tuntenut Kristusta.
Hän rukoili puolestani 17 vuoden ajan.
Hän oli jatkuvasti rukousaiheena.
Sekä hänen isoäitinsä että minä rukoilimme.
Muistan äidin usein sanoneen: -
"Jeesus on aina puolellasi. Kun tulee vaikeaa, huuda Häntä."
Lopulta tuli niin vaikeaa, että huusin Jeesuksen puoleen.
Ilman äidin rukouksia, en olisi välttämättä palannut Jeesuksen luo.
Ylistän Herraa, että Hän antoi tyttärelleni mahdollisuuden -
tulla tuntemaan Jeesuksen henkilökohtaisena pelastajanaan.
Olen äärimmäisen kiitollinen isoäitini ja äitini rukouksista.
Tänään rukouksen hedelmä on nähtävissä, -
kun käymme kirkossa yhdessä äitini kanssa.
Se tuntui joskus hyvin kaukaiselta ajatukselta, -
että voisin koskaan ylistää Jumalaa yhdessä äitini kanssa kirkossa.
Nyt voin vain kiittää Jeesusta, että olemme siellä yhdessä.
Usko Jumalaan on henkilökohtainen asia.
Kuitenkin se on kaikkien tavoitettavissa.
Usko Jumalaan tarkoittaa, -
että tunnustetaan, että elämä on suurempi kuin oma itse -
ja Jumala kykenee silloinkin, kun itse emme kykene.
Mikset tänään päättäisi luottaa Jumalaan ja Hänen kykyihinsä?
Hänen Sanansa on täynnä lupauksia. Me uuden liiton ihmiset -
elämme sen jälkeen, kun Jeesus antoi henkensä -
ja elää nyt Taivaassa työskennellen puolestamme.
Se tarkoittaa, että tänään voit elää -
luottaen Hänen lupauksiinsa ja tarkoituksiinsa.
Jumalan siunausta ja kiitos seurastasi!
Jo ennen kuin huudan, tiedän Sinun vastaavan
Valmistat tien, jota en voi kuvitellakaan
Mikä voisi erottaa rakkaudestasi
Laitan toivoni kaikkeen Sinussa
Oi Jumala Rakkautesi on mittaamaton
Olet kanssamme
Mikään tässä maailmassa ei voi viedä Sinua luotamme
Olet kanssamme
Hallitset sydämissämme, hallitset kaiken yläpuolella
Korotettakoon nimeäsi
Hallitset sydämissämme, hallitset kaiken yläpuolella
Korotettakoon nimeäsi
Hallitset sydämissämme, hallitset kaiken yläpuolella
Korotettakoon nimeäsi
Hallitset sydämissämme, hallitset kaiken yläpuolella
Korotettakoon nimeäsi
Rakkautesi on mittaamaton
Olet kanssamme
Tiedän erään asian
Löydän kaiken tarvitsemani loppumattomassa rakkaudessasi
Rakkautesi, Jeesus
Luovun ylpeydestäni ja haluistani
Tahdon palvoa totuudessa ja hengessä
Enemmän kuin unelmiani ja mainetta -
tahdon etsiä Sinua, Herra
Jeesus, mikään ei ole kuten pelastava armosi
Pelastaja, nyt ja aina
Kasvosi ovat kaikki, mitä etsin
Sinä etsit aina, Herra
Annan kaikkeni, laskeudun jalkojesi juureen
Nöyrryn ihmeellisen majesteettisuutesi edessä
Tiedän erään asian
Löydän kaiken tarvitsemani loppumattomassa rakkaudessasi
Annan kaikkeni, laskeudun jalkojesi juureen
Nöyrryn ihmeellisen majesteettisuutesi edessä
Tiedän erään asian
Löydän kaiken tarvitsemani loppumattomassa rakkaudessasi
Olen rauhan komennuksella
Asetan tämän kutsun kaikille kansoille
Etsin ihmisiä, jotka uskovat
Näkeekö siellä kukaan?
Rauha on aseemme, ei sota
On yksi asia, jota me kaikki kaipaamme
Sopusointua ja toivoa koko maailmalle
Yhdessä, kaikille kansoille, jotka toisivat rauhan ihmiskunnalle
Hän on valmistanut sinut tehtävääsi jo ennen maailman perustamista.
Hän laittoi sinut tänne ollaksesi hyödyllinen itsellesi ja muille, -
tuodaksesi kunniaa Jumalalle.
Palvelemme Jumalaa, joka tekee kaiken mahdolliseksi.
Hän etsii ja odottaa innokkaana mahdollisuutta, -
jotta Hän voisi näyttää ihmeensä ja voimansa elämässäsi.
Rauhan vallankumous
Suomennos: Anna-Kaisa Penttinen