Kas olete kunagi mõelnud sellele, kui palju juhtub selliseid asju,
millest me pole üldse teadlikud? Mis on selle vastandolukord?
Olla teadlik. Mida tähendab olla mitteteadlik?
Kas see tähendab enesega rahulolu? Või tähendab see
ükskõikne olemist? Oled kunagi pikemalt mõelnud selle üle,
mida tähendab vajumine teadmatusse ning lõppkokkuvõttes selle
mõju meie eludele? Tänane on jätk sellele teemale, kus räägime
mitteteadlikkusest ja teadlik olemisest. Usun, et see
saade võib meid palju aidata.
Mõelge, mis on need asjad meie elus,
mis jäävad meil täiesti tähelepanuta. Sellised tähtsad
asjad, mis seostuvad Jumala kuulmise ja Tema plaanist
osa saamisega. Kas pole mitte kurb lasta oma hauakivile kirjutada,
et see inimene elas teadmatuses? Alati pole meil alguses lihtne
mõista ja vastu võtta seda Jumala plaani oma elusse.
Selle sarja osas räägime teadlikkusest, mis viib meid võidule.
Võime elada sellises segavas teadmatuses, mis meid ümbritseb
ning mille tõttu jääme ilma paljust. See on tõesti kurb, sest Jumala
lastele on Tema sõnas nii palju tõotusi. Tänu lepingule kõik-
võimsa Loojaga on meil võimalus olla samm ees, kui asi puudutab
elamist teadlikuna. Näen seda nii selgesti, kui loen Jumala Sõna -
Nii Looja kui Tema Poeg Jeesus, see, mida nad hukka mõistavad,
on ükskõiksus. Ükskõiksuses peitub mitteteadlikkus.
Kui oled külm, siis vähemalt tead, millise su seis on.
Kui oled ükskõikne ja enesega rahulolev, siis tegelikult
polegi sa teadlik, mis toimub. Ma ei taha rääkida negatiivset,
vaid tahan julgustada teid, et me otsustaksime mitte
elada ükskõiksuses ja leiguses. Sellel ebamäärasel alal.
Võtame näiteks Aadama ja Eeva pojad Kaini ja Aabeli.
Aabel oli lambakarjane, kes hoolis oma lammastest.
Moosese rmt 4:3 on kirjas, "Ja mõne aja pärast juhtus,
et Kain tõi Issandale roaohvri maaviljast" - päeva lõpul.
Moosese rmt 4: 4-5 ütleb: "ja ka Aabel tõi oma lammaste
esimesest soost ning nende rasvast, ja Issand vaatas Aabeli ja tema
roaohvri peale, aga Kaini ja tema roaohvri peale ta ei vaadanud."
Jumala Vaimule oli vastumeelt see, et Kain andis oma ülejäägi.
See on ebamäärane ala, kus asub see liigne endaga rahulolu,
ükskõiksus, mitteteadlikkus. Soovin kogu südamest,
et otsustaksime olla mitte leiged, vaid olla tulised.
Nii viha kui armastus on tugevad tunded. Toon sellise näite,
mida kunagi ei juhtu. Kui mina ja Bobbie läheksime lahku,
ja mina kõnniks ringi ja Bobbie ütleks:"Meie sinuga oleme ikka veel
head sõbrad." Minu poolt vaadates tunneksin, et mis ta mulle räägib -
me oleme elanud koos 34 aastat ja ta tuleb mulle ütlema, et tahab
olla lihtsalt sõber. Armastus on see, mida mina soovin.
Saaksin aru veel, kui ta vihkaks, aga sõbrad!
Aga sõbrad olla? Selleni jõudmiseks kuluks kaua aega.
Kas mõistate, millest ma räägin? Ärgem siis elagem oma elu
ebamääraselt. Enesega rahulolev eluviis tahab elada mugavalt.
Ütlen ausalt, et siin ees seista ja jutlustada pole lihtne,
aga see on koht, kus on Jumala õnnistused, koht, kus saan täidetud.
See on koht, kus tunnen, et ühinen Jumala plaaniga.
On suur vahe, kas otsutame olla õnnistuse all või püüame end
mugavalt tunda omal jõul. Esimene nendest muudab
maailma, teine on enesekeskne. Sellel on suur vahe. Jeesus rääkis
loo mehest, kes oli nii rikas, et tema varandus ei mahtunud ta
katuse alla ära. Ta otsustas ehitada suurema hoone.
Luuka 12:19 on kirjas: "ning ütlen oma hingele:
Hing, sul on tagavaraks palju vara mitmeks aastaks, puhka, söö,
joo ja ole rõõmus!" Kristlane ei saa vaimulikult täidetud
minnes kergema vastupanu teed. Kergelt olulist endast mööda lastes
ei tunne me ära oma elu eesmärki. Leppida sellega, mis su elus juba
toimunud on ning edasise suhtes olla ükskõikne - see on kurb.
Otsustagem, et me ei taha seda! Oma otsuste ja selle, mida endale
sisendanud oleme - selle järgi käitume ja omame hoiakuid.
Nii tehes jääme ilma nendest igapäevastest võimalustest, mis
meie jaoks on valmis pandud. See pole ju viis, kuidas elada
tahame. Enesega rahulolu annab võltsi kindlustunde.
See uinutab sind ohtlikku turvatundesse.
Jääb tunne, et Jumal ei sekku su ellu mitte mingil moel.
Et kõik on täiesti normaalne. See on koht, kus peitub enesega
rahulolu, keskpärasus. Seal tundub, et miski ei muutu,
isegi ei vajata muutusi. Tahetakse lihtsalt olla. See on koht,
kus asub ka mitteteadlikkus. Elu võib olla vahel päris kõva
võitlus ja pole ime, et soovime pisut tagasi tõmbuda.
Tahaksin teid julgustada mitte lasta sellel sündida, vaid taodelda
Jumala Pühal Vaimul enda sisse tulla ning seeläbi ka edasipüüdlevat
vaimu endasse lasta. Langeta see otsus käia Jumala
eesmärkide vääriliselt. Otsusta, et sellest aastast saab sinu parim!
Ütlen teile midagi, sõbrad, et me lihtsalt ei komista parema
elu otsa, vaid seda tuleb ehitada. Samamoodi nagu ehitame kodu,
tuleviku, äri, karjääri, sa reaalselt ehitad seda.
Iial ei tee me seda ebateadlikult, kogemata. Olles enesega lihtsalt
rahul muutume tuimaks. Kristlus pole ainult tunded.
Või nagu on ühes tuntud laulus: "Ma tunnen end hästi..."
Olgem ausad - oleme oma tunnetest palju kõigutatavad.
Kurb pole see, kui tunneme suurelt, vaid see, kui me ei tunne
midagi. Jeesus oli liigutatud kaastundest. See polnud ühekordne
sündmus, vaid mitmeid kordi. Alati kui ta oli puudutatud,
sai juhtuda midagi Tema läbi. Kedagi tervendati, keegi ärkas
surnuist. Olgem need inimesed, kes provotseerivad end sisemiselt.
Uskuda Jumala suurusesse ja vägevusse. Piibli võimsaim
kirjakoht on lühem sellest, kui Jeesus äratas Laatsaruse surnuist
Johannese 11:35 - "Jeesus nuttis."
Ta mitte üksnes ei nutnud, vaid Ta äratas Laatsaruse surnuist.
See oli tegu, mis muutis maailma. Kui jõuame kohta, kus me midagi
ei tunne, siis ärgem alahinnakem teise inimese valu ja rõõmu.
Nagu on kirjas: rõõmustagem rõõmsatega ja kurvastagem kurbadega.
Paulus läks Ateenasse, mis oli linn, kus oli ebajumala kummardamine
levinud. Suured kujud, valeõpetused ning kõige nende keskel altar
"Tundmatule jumalale". Apostlite tegude 17:16
ütleb: "Aga kui Paulus neid Ateenas ootas, siis ta ärritus.
vaimus, nähes linna ebajumalakujusid täis olevat."
Otsustagem, et me ei ärrituks tühistest asjadest,
vaid ärrituksime tähtsatest asjadest. Hooligem õiglusetusest.
Kui meie palvetele ei vastata ning vaenlane tahab meid röövida,
otsustagem selle nimel töötada, et Jumala tõotused teostuks.
On kurb, kui liigne rahulolu enesega muudab meid tuimaks.
Siis kui Filippus läks Samaariasse (Ap teod 8),
tuli suur ärkamine. Inimesi päästeti ja tervendati.
Jumala Vaim oli liikumas. Ap teod 8:8 on kirjas:
"Ja suur rõõm oli selles linnas." Meil on teenistusi, mis on vaiksed
ja võimsad, kuid on ka teenistusi, kus on laul ja rõõm.
Võimsad teenistused on need, kus Jumala Püha Vaimu kohalolu on
tuntav ja ka noored saavad puudutatud. Tühised on need aga,
kus inimesed käivad käimise pärast. Me ei taha, et meie
kirikutes nii oleks. Tahame olla selline kogudus, et nagu Piiblis
on kirjas, et kui üks patune parandab meelt, rõõmustavad
inglidki taevas. Me ei taha, et kujuneks tavapäraseks see,
kui keegi kogeb meeleparandust, et me unustaks selle väärtuse
ning oleksime iseendast haaratud. Ärgem võtkem seda isiklikult,
vaid tunneksime ära selle meelsuse ning oskaksime vale ära hoida.
Olgem nagu elava vee allikad ja suhtugem kirglikult.
Ma ei näe seda muutust minu kopeerimisena. Meil on erinevad
elud. Kõige hullem, mida töötajana oma ülemusele võid
pakkuda, on enesega rahulolu. Saabusime Bobbiega lennukiga
Brisbane'st. Lennukis nägime saadet. Selle nimi oli "Peidetud ülemus".
Tegu oli suure firma ülemusega, kes rendib üleameerikalist
teemaparki. Ta läheb inkognito oma töötajate sekka.
Oli uitmõte, kuidas teeksin seda oma koguduses, siis vist peaksin
oma hääle ja nina tõsiselt ära muutma. Ta läheb varjatuna
oma alluvate keskele ning tutvub ühe 20-aastase noormehega, kes
töötab tema firma jaoks. Ta on vaesest perest ning
õpib samaaegselt. Näha on kui kõvasti see noormees töötab selle
firma heaks. Tema ema oli oma väikse pojaga kodutu, kuni
sai selle töökoha. Mitmed seigad tema raskest eluloost liigutasid
väga seda ülemust. Eneselegi teadmata rääkis see noormees oma
ülemusele oma unistusest jõuda kõrgemale positsioonile firmas.
Umbes nagu Emmause teel, kui jüngrid ei teadnud, kellega nad
rääkisid. Kõige lõpuks hakkas see ülemus töökat noormeest
õnnistama oma heast südamest. Me vaatasime Bobbiga üksteisele
otsa ja me mõlemad olime pisarates. Küll vedas, et me pikka maad
ei pidanud lendama - nii me ei saanud tervet saatesarja lõpuni
vaadata ja silmad jäid peast välja nutmata. Selle ülemuse
õnnistav süda muutis kellegi elu.
Ma ei tahaks ärgata haiglas nii, et mu jalgades oleks suured valud.
Kuid vahel mõtlen, et oleks veel hullem, kui ma neid üldse ei tunneks.
Enesega rahulolu jätab meid ilma elusid muutvatest võimalustest.
On raske kogeda, et meie elu hakkab lõppema, kuid veel hullem
on, kui me üldse ei kasutanud oma elu elamiseks. Kui me pole lasknud
iseendil saada osa Jumala headest võimalustest oma eludele.
Teadmatus tahab meid röövida ja meie üle valitseda.
Kui elame oma elu tundlikuna Tema Vaimule ja avatud südamega Tema
tahte jaoks oma eludes. Ütlen midagi vahemärkusena:
Kõige kurvem osa sõnast väärarvamus on väär. See juba näitab, et kogu
arvamus on üles ehitatud valele arvamusele. Vale ettekujutus,
mida näeme valesti. Millest me siis jääme ilma, kui elame oma elu
teadmatuses? Palugem, et me sel aastal ei jääks ilma Jumala poolt
seatud võimalustest. Nendest, mis on meie kodude jaoks, meie laste,
töökohtadele ja Jumala poolt seatud võimalustele meie tulevikus.
See otsus tuleb langetada meie endi tahtest ja
Jumala abist. Paluda Temalt taiplikkust ja mõistmist.
Jeesus tundis inimeste mõtteid ja südameviise. Ta oli sammu võrra
ees. Palun koos teiega, et ka meie võiksime saada sellest osa.
Rääkisime teadlik olemise tähtsusest ning sellest, kui
tähtis on mitte lasta end Jumala poolt kingitud võimalustest
Tean, et vahel on võimalik isegi autot nii juhtida, ilma, et
suuremale osale tähelepanu ei suudagi pöörata.
Lennukis võib eesistuv inimene panna oma koti nii,
et tagumisele inimesele ei jäägi üldse ruumi liigutamiseks.
Esimene inimene võib-olla pole isegi sellest teadlik. On tõsi, et
vahel suudame elada nii, et ei ole ümbritsevast teadlikud.
See ei pruugi mitte ainult teiste inimeste elusid
mõjutada, vaid ka meie enda võimalusi elus. Usun kogu
südamest, et peaksime elama elu vältides ükskõiksust
liigset rahulolu oma eludes. Nii elades on meil
võlts kindlusetunne. Lõpuks ei tunne midagi.
Mitte ainult teiste valu, vaid ka ise oleme tuimad.
Kui apostel Paulus läks Ateenasse, nägi ta seal suurt ebausku ja
see tegi talle muret. Ta polnud väärteadmise või -tundmise kütkes.
Ometigi kui elame teadlikult, pole midagi muretustundes, mis
suudaks meid eemale viia Jumala plaanidest meie eludes.
Otsustagem siis paluda Jumalalt juhtimist ja mõistvat meelt.
Teades, mida Jumala Sõna meie kohta ütleb, anname endale
võimaluse saada osa suurest potensiaalist, mis meie eludes on.
Nii mina kui mu noorem vend tuleme perekonnast, kus vanemad ei olnud
koos õnnelikud. Olime teadlikud, et mingil hetkel nad lähevad lahku.
Olime seda kaua tajunud, et nii juhtub. Päeval, mil see juhtus,
võtsin ma oma jalgratta ja lahkusin. Mäletan veel seda tunnet, et
see oli mu elus mingisuguse ajastu lõpp ja ma ei osanud uuega
kuidagi algust teha. Mind kutsus kirikusse mu oma õde.
Ühel noorteüritusel tundsin, et ma lihtsalt pean andma oma
elu Jumalale. Armastasin neid üritusi väga. Kui ma poleks
Jumalat leidnud ja selline olukord mu elus oleks jätkunud nagu see oli,
siis ma ei kujuta ette, mis olukorras ma oleksin täna.
Minu oma pereelu põhineb Jumala Sõnal.
Kõigel sellel, mis on Tema tõotused meie jaoks, mitte kogemustel,
mis on juba minu lapsepõlves juhtunud. Olen südamest tänulik, et
minu lapsed võivad teada minu isa nii nagu mina teda ei tundnud.
Tean, et see kõik on ainult Jumala arm.
Kuidas Ta inimestevahelisi katkiseid suhteid parandab.
Ärgem siis elagem oma elu mitte- teadlikena. Meie eludel on mõte.
Me olime loodud Jumala poolt ja Tema jaoks. Igaüks, kes võtab vastu
Jeesuse Kristuse oma Päästjana saab osa Jumala juhtimisest
meie eludes. Tänan kogu südamest vaatamast ja usun kogu südamest, et
parim on veel ees.
Avagem oma südamed kõigega, mis meil on
Jeesus Kristusele, kes on siin
me oleme leidnud oma koha
rahu endale
puhkepaiga Tema juures, kes armastab
Tema näitab teed ja juhatab koju
kui toome au Temale, kes meid on päästnud
hüüdkem nime, milles on lootus
Jeesus Kristus Jumala Poeg
Jumal üle kõikide, kes on hea
Tema arm on igavene
oleme leidnud oma lootuse, rahu ja puhkepaiga
Ta valgustab meie teed
ja juhatab meid koju
kui toome Temale au, kes meid on päästnud
Eksinuna ja tühjade kätega
murtuna ja üksi
Sinu arm tungis pimedusse ja näitasid oma armastust
anname endast kõik Sinu nime auks
Sinu nime ülistamiseks
Oh, Issand
Ainuüksi Sinu au kumas langeb terve maailma põlvedele
Sina suudad tasandada mäed ja vaigistada mässavad veed
ainuüksi oma sosinaga.
Anname end üle Sinule
Sinu nime auks
Sinu nime ülistamiseks
Lase maailmal ellu ärgata
Sinu valguse läbi taevas
ning täituda tänavatel rõõmuga
ning ahelad kaotavad oma väe
Sa andsid oma elu
kõikide eest
nii ka anname oma elud Sulle
See tähendab tuua vabadust vangidele
ja head uudist neile, kel on puudus Sinu sõnum on õiglus ja kaastunne
Jumala armastusest ning rahu toojast
Sulle anname end täiesti Sinu nime auks
Sulle anname end Sinu nime ülistamiseks
Lase maailmal ellu ärgata
taevase valguse mõjul
lase täituda tänavad rõõmuga
kui ahelad kaotavad oma väe
Sa andsid oma elu meie eest
nii ka meie tahame anda end Sulle
Ajastu lõpp ei tähenda veel aegade lõppu. Läbimurre saabub, kui usume
parimat oma tuleviku jaoks. Kui toetume Jumala Sõnale
ja pühendume Temale.
Jumala Püha Vaim on meie üle, et võiksime kuulutada
rõõmusõnumit ja et murtud südamed saaksid terveks. Kõike seda
kuulutamaks Issanda päeva tulekut.
Sõnum seisneb inimeste ja Jumala südame ühendamises.
Inimeste võimaluses saada osa Jumala heast plaanist nende eludes.
Võime saada nendeks, kelledeks Jumal on meid kutsunud.
Tõlge: Triin Pöör