Tervetuloa Herra käyttää lääkäriä -ohjelmaan!
Näissä ohjelmissa olen viimeksi puhunut -
aivojen ja hermojen sairauksista.
Nyt viimeisessä jaksossa tulee hiukan kertausta, -
koska tämä on koko ohjelmasarjan kaikkein tärkein osa.
Kyseessä on nimittäin aivoinfarkti.
Joka 3. suomalainen sairastuu aivoinfarktiin.
Se ei ole mikään pieni asia.
Erityisen tärkeää on alleviivata sitä, -
että jopa 90 % aivoinfarkteista olisi ennalta ehkäistävissä.
Tästä puhuin enemmän edellisessä jaksossa.
Aivoinfarkti iskee todella yllättäen.
Nykyään nuorten aivoinfarktit ovat lisääntymässä.
Niistä puhuin viime jaksossa hyvin tärkeää asiaa.
Niitä voi palata katsomaan. Nuorilla oireet ovat erilaisia, -
mutta yhtä vakavia. Aivoinfarkti iskee siis -
n. 10 500 kertaa vuodessa suomalaisiin.
Joka 3. suomalainen tulee saamaan sen, -
vaikka sen voisi 90-prosenttisesti estää.
Tämä on jokaisen hyvä ymmärtää ja tajuta.
Aivoinfarkti iskee siis usein täysin yllättäen.
Oireet kehittyvät nopeasti huippuunsa muutamissa minuuteissa -
tai harvemmin tunneissa. On hyvä myös käsittää se, -
että potilas ei itse välttämättä edes tunnista oireitaan.
Ei tajua, mistä on kyse tai ei pysty kommunikoimaan siitä.
Siksi lähipiirin/ympäristön on niin tosi tärkeää tunnistaa -
nämä asiat ja osata toimia oikein.
Meillä on nykyään ostoskeskuksissa defibrillaattoreita -
sydänpysähdyksen hoitoon, ja on ensiapukursseja.
Tämä lienee vähintään yhtä tärkeää, ellei yleisenä vielä tärkeämpää.
Sairastunut ei siis välttämättä edes itse tunnista oireitaan.
Siksi tarvitaan kaveria ja lähipiiriä, joka ymmärtää tilanteen.
Jos epäilet, että joku on saamassa aivoinfarktin, -
niin pyydä häntä nostamaan käsivarsia näin.
Jos toinen nousee hitaammin tai laskeutuu, -
niin käsien tai jalkojen voimatto- muus/tunnottomuus on eräs merkki, -
että asiat eivät ole kunnossa. Se on helppo testi.
Sitten pitää pyytää potilasta toistamaan yksinkertainen lause.
Jos puhe on epäselvää tai on puhevaikeuksia, -
niin se on toinen erittäin tärkeä tunnusmerkki.
Pyydä potilasta hymyilemään.
Jos toinen suupieli roikkuu, ja hymy jää toispuoleiseksi, -
niin siinähän se sitten olikin. Jos nämä oireet ovat, -
kyseessä on aivoinfarkti, kunnes toisin osoitetaan.
Jos potilas ei onnistu suorittamaan näitä kolmea tehtävää, -
niin mitä tehdään? Sairaalan päivystykseen on mentävä heti!
Sairaalan päivystykseen! Tilattava 112:sta ambulanssi -
ja teroitettava ambulanssille, että mennään sairaalan päivystykseen -
ei terveyskeskukseen tunteja kestäviin jonoihin.
Yleensä sairaankuljettajat tietävät, -
milloin mennään suoraan sairaalaan. On oltava tiukkana, -
että mennään suoraan sairaalaan eikä terveyskeskukseen.
Saattaja olisi hyvä, mutta jos et pääse, -
niin anna kuljettajille tarkka kellonaika oireitten alkamisesta.
Aikaa hoitaa asia on 4 tuntia 30 minuuttia. Kiire on!
Ei saa jäädä odottelemaan, viedä potilasta kotiin ja lohdutella: -
"Nuku yön yli. Aamulla olet kunnossa." Näin ei ole.
Aamulla on tapahtunut katastrofi.
Siis pikaisesti hoitoon! Soitto 112:een!
Nopea soitto hätänumeroon. Kiirekuljetus sairaalapäivystykseen!
Ei siis missään tapauksessa terveyskeskukseen!
Aivoinfarktin liuotushoito on aloitettava heti!
Mitä nopeammin se aloitetaan, sitä suurempi on hyöty.
Tämä on äärimmäisen tärkeää.
Akuuttihoidossa liuotetaan tai poistetaan mekaanisesti veritulppa -
ensimmäisten tuntien aikana. Ei siis odoteta yön yli huomiseen.
Sairaalassa selvitetään ensin, onko kyseessä aivoinfarkti.
Aivoinfarkti ja aivoverenvuoto voivat tehdä samankaltaisia oireita, -
mutta ne erotetaan toisistaan aivojen kuvantamistutkimuksilla.
Lisäksi tehdään muitakin tutkimuksia, jotta selvitettäisiin syy, -
joka aivoinfarktin on aiheuttanut. Mistä tulppa pamahti päähän?
Aika yleinen syy on eteisvärinä eli flimmeri.
Verihyytymän tukkima suoni pyritään avaamaan liuotushoidolla, -
jos oireiden alkamisesta on kulunut alle 4 tuntia 30 minuuttia, -
joskus jopa alle 9 tuntia.
Siksi oireiden alkamisajankohdan tarkka kirjaaminen on tosi tärkeää.
Tukkeutunut suoni voidaan ehkä avata -
valtimonsisäisellä katetri- hoidolla, -
jos kuvantaminen osoittaa tukoksen olevan suuressa verisuonessa.
Parhaan tuloksen varmistamiseksi sairaalassa potilasta hoidetaan -
useimmiten aivoverenkiertohäiriöyksikössä, -
joka on ko. tapausten akuuttihoitoon ja varhaiskuntoutukseen -
erikoistunut yksikkö.
TIA-kohtauskin eli lievemmät oireet (Transient Ischaemic Attack)
'ohimenevä verenkierron vajaudesta johtuva kohtaus' -
pitää ottaa vakavasti, sillä se voi olla enne aivoinfarktista.
Ihmisellä on kuvaamani oireet, mutta ne menevät ohi.
Myös tällaisen TIA:n kohdalla on tarpeen lähteä päivystykseen, -
vaikka oireet olisivat jo ohi.
TIA:n selvittelyyn kuuluvat kuvantaminen ja laboratoriokokeet.
Tässäkin tapauksessa päivystykseen pitää mennä, -
koska aivoinfarktin riski TIA:n jälkeen on suurin -
ensimmäisten päivien ja viikkojen aikana ko. kohtauksesta lukien.
Jatkohoidolla ehkäistään uusien tukosten synty.
Kaikille sairastuneille aloitetaan tulppien ehkäisy -
veritulppaa estävillä tai veren hyytymistä alentavilla lääkkeillä.
Näitä ovat mm. aspiriini, dipyridamoli, klopidogreeli, varfariini -
sekä sarja uusia antikoagulantteja -
eli veren hyytymistä estäviä käteväkäyttöisiä lääkkeitä.
Useimmiten tarvitaan myös verenpaine- ja kolesterolilääkitystä.
On tärkeää kiinnittää huomiota myös elintapoihin, -
koska 90 % näistä voidaan omin toimenpitein ja elintavoin estää.
On tärkeää havahtua tähän tosiasiaan.
Olen jo usein toistanut, että joka 3. suomalainen saa tämän -
ja omilla toimenpiteillä voit 90 % näistä estää.
Kannattaa perehtyä tähän. Rajoita siis suolan käyttöä.
Käytä alkoholia enintään kohtuudella. Laihduta tarvittaessa.
Syö terveellisesti. Liiku säännöllisesti.
Pyri eroon tupakasta ja liiallisesta stressistä.
Tällä paketilla voidaan aivoinfarkti 90-prosenttisesti estää.
Kuntoutus on tässä A ja O.
Varhainen kuntoutus takaa parhaan tuloksen.
Näistä toipuu ällistyttävän hyvin. Aivan uskomattoman hyvin, -
jos kuntoutus on kunnollista ja aloitettu varhain.
Jokaiselle aivoinfarktipotilaalle tehdään jo sairaalassa -
arvio kuntoutuksen tarpeesta, kun potilaan tila on vakiintunut.
Kuntoutuksen tarve ja yksilölliset tavoitteet kirjataan suunnitelmaan.
Kuntoutus jatkuu sairaalahoidon jälkeen suunnitelman mukaan -
ja jatkokuntoutuksen tarve arvioidaan säännöllisesti.
Omaisten huomioiminen on tärkeä osa kuntoutusta.
Omaiset ovat aivan avainasemassa kuntoutukseen kannustajina.
He usein ratkaisevat lopputuloksen omalla asenteellaan.
Asentohoito aloitetaan kuntoutuksessa heti.
Erityinen huomio jo vaurioituneiden nivelten asento- ja liikehoitoon.
Muuten ne jäävät pysyviksi. Muu aktiivinen kuntoutus aloitetaan, -
kun potilaan tila on siihen riittävän vakaa.
Nykyään ollaan aika aktiivisia ja aloitetaan kuntoutus aika ripeästi.
Fysio-, toiminta- ja puheterapian tarve arvioidaan yksilökohtaisesti.
Ne aloitetaan osana moniammatillista kuntoutusta.
Kyseessä on siis moniammatillinen kuntoutus.
Fysioterapia parantaa liikkumisen kuntoutumista.
Kävelyharjoittelu edistää kävelykykyä, -
ja kädentoimintaa voidaan edistää useilla erilaisilla harjoituksilla.
Toimintaterapia tukee ja edistää itsenäisesti toimimista arjessa.
Puheterapialla kuntoutetaan kommunikaatiotaitoja ja nielemistä.
Sopeutumisvalmennuksella pyritään antamaan osallistujille -
vertaistukea, tietoja ja taitoja sekä keinoja selviytyä arjessa.
Apuvälineillä (mm. muistiapuvälineillä ja äänenvahvistuslaitteilla) -
voidaan helpottaa päivittäistä arjessa selviytymistä.
Ajan kuluessa erilaisten apuvälineiden tarve muuttuu, -
joten tilannetta pitää arvioida uudelleen säännöllisesti.
On hyvä tietää, että aivoverenkiertohäiriöihin liittyy -
noin 30-50 %:lla sairastuneista jossain kohtaa sairautta masennusta.
Se jää usein huomaamatta ja hoitamatta.
Puolisoiden masennusoireet ovat jopa yleisempiä kuin potilailla.
Lähipiirin masennusoireet on siis hoidettava, -
koska heillä on iso rooli kuntoutumisessa.
Ensisijaiseksi lääkkeeksi masennukseen suositellaan -
ns. SSRI-lääkkeitä eli serotoniinin takaisinoton estäjiä.
Työikäisillä sairastuneilla myös uupumisoireet ovat tavallisia.
No, saako ajaa autoa? Miten suhtau- dutaan ajokykyyn infarktin jälkeen?
Ajokykyarvio ajoluvan palauttamiseksi tehdään kuntoutumisen myötä.
Laki velvoittaa lääkäriä ilmoittamaan -
ajoterveydentilan heikentymisestä poliisille, -
kun ajokyvyttömyyden arvioidaan kestävän vähintään puoli vuotta.
Perusterveydenhuolto seuraa suuren riskin potilaita.
Jos aivoinfarktista on jäänyt pysyvä haitta, -
henkilö on suuren riskin potilas. Heille suositellaan loppuelämäksi -
säännöllistä vähint. vuosittaista seurantaa, kuntoutustarvearviota -
ja arvioinnin mukaan toteutettavia kuntoutustoimia.
Seuranta ei aina vaadi lääkärillä käyntiä, -
vaan siitä voi huolehtia myös muu terveydenhuollon ammattilainen.
Nykyään on näihin erikoistuneita erikoissairaanhoitajia, -
mikä on upea asia ja hyvin tärkeä osa terveydenhuoltoa.
No, mikä on ennuste aivoinfarktin jälkeen?
3 kuukauden kuluttua aivoinfarktista 50-70 % on toipunut -
päivittäisissä toimissaan itsenäisiksi.
Tämä on todella upeaa. Se on nykyisen nopean liuotushoidon -
ja nopean toiminnan seurausta. Ennen tilanne oli paljon surkeampi.
Itsenäinen toimintakyky 1 viikon kuluttua ennustaa -
hyvää toimintakykyä 3 kk:n kuluttua aivoinfarktista.
3 kk:ssa saavutettu hyvä toimintakyky ennakoi parempaa toimintakykyä -
ja pienempää kuolleisuutta usean vuoden päähän.
No, lukujen valossa aivoverenkiertohäiriöt: -
Alle 50-vuotiaiden sairastuvuus on kasvanut länsimaissa, -
niin USA:ssa kuin Euroopassakin. Meillä kehitys on samansuuntaista.
Alle 45-vuotiaiden miesten sairastavuus on noussut -
vuoteen 2010 mennessä sitä edeltäneiden 10 vuoden aikana -
peräti 1,5-kertaiseksi. Tämä on erittäin huomattava muutos.
COVID-19-koronatauti iskee kaikkiin sisäelimiin veritulppien muodossa, -
myös aivoihin ja erityisesti nuorilla.
Tämä on todella tärkeä asia oivaltaa.
Nyt syyskuussa 2020 koronaepidemia on taas leviämässä Suomeen.
Muistetaan taudin vakavuus. Usein se aiheuttaa -
pysyviä koko elämän kestäviä haittoja, jos sitä ei torjuta.
V. 2010 ensimmäiseen aivoinfarktiin sairastuneiden keski-ikä oli -
72,7 vuotta. 51,2 % sairastuneista oli miehiä.
Aivoinfarktipotilaista 21 % oli työikäisiä eli alle 65-vuotiaita.
Hyvää synkkenevässä tilanteessa on, että hyvinvointivaltioissa -
kuolleisuus aivoverenkiertohäiriöihin on 2000-luvulla alentunut -
sekä alle 75-vuotiailla että vanhemmilla.
Sen sijaan alle 50-vuotiaita kuolee aivoinfarktiin moninkertaisesti -
normaali väestöön verrattuna. Tämä johtuu -
nousseesta sydän-verisuoni- tautikuolleisuudesta, -
etenkin aivoinfarktien uusiutumisesta.
No, muita aivojen verenvuotosairauksia.
Seuraavaksi puhun SAV:stä eli aivokalvon alaisesta verenvuodosta.
Aivokalvon (lukinkalvon) alaisen verenvuodon ammattilyhenne on SAV.
Se tulee sanasta 'subaraknoidaalivuoto'.
Aivokalvoja on kolme, joista yhden (araknoideakalvo eli lukinkalvo) -
alaiseen tilaan veri vuotaa. Vuodessa 300-400 meillä saa SAV:n.
Alle 30-vuotiailla se on harvinainen.
Sairastuneiden keski-ikä on 55 vuotta.
SAV:ssa ilmeisesti aika isoa roolia näyttelee tupakka.
On hyvä muistaa, että tupakointi on tässä riskitekijä.
SAV:n syynä on aivovaltimon synnynnäisesti heikko kohta.
Koska valtimossa on korkea paine, -
suonen seinämän heikkoon kohtaan syntyy pullistuma eli aneurysma.
Yleensä pullistuma on aivojen pohjassa olevassa -
ns. Willisin valtimorenkaassa tai sen lähellä.
Pullistuma voi olla siellä vuosia, usein koko elämän -
aiheuttamatta mitään oireita. Joissain tilanteissa se voi puhjeta, -
ja veri leviää aivokalvon alle.
Arviolta 100 000 suomalaisella on aivovaltimoissa pieni pullistuma, -
joista valtaosa ei koskaan aiheuta oireita.
Kohonnut verenpaine, tupakointi ja runsas alkoholi -
lisäävät SAV:n vaaraa.
Aiemmin aivovaltimopullistuman omaavia neuvottiin välttämään -
ponnistelua ja muita tilanteita, joissa verenpaine voisi nousta.
Nykyään tiedetään, että aneurysma useimmiten puhkeaa levossa.
Siksi ruumiillisten ponnistusten välttäminen ei ole tarpeen.
Melkein joka 5. eli 20 % SAV-potilaista kuuluu sukuun, -
jossa verisuonipullistumia on tavallista enemmän.
Jos vanhemmista, sisaruksista ja lapsista kahdella on ollut -
valtimopullistuma, suositellaan terveille sukulaisille -
aivoverisuonten kuvausta 30-60-vuoden iässä.
Jos pullistuma löytyy, se leikataan vuodon ehkäisemiseksi.
Mitkä ovat SAV:n oireet?
Koska veri purkautuu aivokalvojen alle eikä -kudokseen, -
oireet eroavat täysin aivoverenvuodosta.
Tyypillistä on äkillinen, kova, hellittämätön päänsärky, -
sekä usein pahoinvointi, oksentelu, niskajäykkyys, silmien valonarkuus.
Voi esiintyä myös kouristeluja ja tajuttomuutta.
Joskus harvoin tulee halvausoireita.
Oireiden voimakkuus vaihtelee paljon. Nopea syvä tajuttomuus -
tai toisaalta taksilla lääkäriin tuleva hyväkuntoinen potilas.
SAV tarvitsee välitöntä hoitoa.
Tauti todetaan tietokonekerros- kuvauksella.
Potilas toimitetaan nopeasti sairaalaan päivystyskuvaukseen.
Ensiapuna on päänsärky- ja pahoinvointilääke.
Tarvittaessa verenpainetta alennetaan. Jos SAV todetaan, -
potilas lähetetään sairaalaan, jossa aivot voi leikata.
Leikkauksessa suonipullistuman tyvi suljetaan -
tai vuoto estyy valtimoita myöten sisäkautta tehdyllä toimenpiteellä.
SAV:n taudinkulku vaihtelee suuresti.
Noin 1/4 kuolee vuoden sisällä vuodosta.
Toisaalta usein SAV:stä toivutaan täysin.
Onnistuneen leikkauksen jälkeen uusiutumisvaara on pieni.
Verisuonipullistumien syntyyn ei voi elintavoilla vaikuttaa.
Aivoverenvuodon riskiä voi alentaa lopettamalla tupakointi, -
hoitamalla kohonnut verenpaine ja välttämällä runsasta alkoholia.
Joitakin sanoja aivovammoista.
Ne syntyvät päähän kohdistuneesta ulkoisesta energiasta: -
mm. liikenneonnettomuudet, kaatumiset, putoamiset, -
pahoinpitely ja työtapaturmat. Meillä kirjataan -
14 000-20 000 aivovammaa/vuosi. Paljon niitä siis tulee.
Aivoruhjeessa on kyse yhdestä tai useammasta verenpurkaumasta -
aivokudoksessa. Ne muodostuvat samaan tapaan kuin mustelma iholle.
Oireet riippuvat ruhjeiden sijainnista ja laajuudesta -
vaihdellen lievistä syvään tajuttomuuteen tai jopa kuolemaan.
Verenpurkaumat häviävät vähitellen kuten mustelmat iholta.
Vaikeat aivoruhjeet vaativat usein alkuhoitoa -
neurokirurgisella teho-osastolla. Joskus tarvitaan myös leikkausta.
Sitten on traumaattinen aivokudoksen sisäinen verenpurkauma.
Kyseessä on vamman aiheuttama -
aivokudoksen sisäinen verenpurkauma.
Tässä on usein yksittäinen isompi vuoto.
Ruhjeesta voi kehittyä merkittävä kallonsisäinen verenpurkauma.
Hoito riippuu vaurion vaikeusasteesta -
ja on samanlaista kuin aivoruhjeessa.
Sitten akuutti subduraalihematooma.
Se on tuore verenkertymä kovan aivokalvon (duura) ja aivon välissä.
Toipumisennuste riippuu vaikeusasteesta.
Jos on myös aivoruhjeita, toipuminen on yleensä hankalampaa.
Hoitona on usein leikkaus, jossa verenpurkauma poistetaan.
Tärkeä asia, joka yleensä jää huomaamatta ja laiminlyödään on -
krooninen subduraalihematooma.
Se on viikkoja vanha, usein juoksettunut verenkertymä -
kovan aivokalvon ja aivopinnan välissä.
Useimmiten potilaat ovat iäkkäitä. Vammatapahtuma on usein lievähkö: -
kaatuminen tai putoaminen. Tapahtuma on usein jo unohtunutkin.
Taudin olemassaolo on hyvä tiedostaa, -
koska oireet ilmenevät vasta viikkoja/kuukausia vamman jälkeen: -
päänsärky, tasapainovaikeus, sekavuus, muistamattomuus, -
toispuoleinen halvaus ja puheentuottohäiriö.
Tajunta on silti usein normaali. Tila hoidetaan leikkauksella.
Yleensä leikkaus tehdään paikallispuudutuksessa nukuttamatta,
joten myös iäkkäiden potilaiden leikkaaminen on turvallista.
Sitten on akuutti epiduraalihematooma, -
verenvuoto kovan aivokalvon ja kalloluun välissä.
Vuoto on kallon sisällä, muttei suorassa kosketuksessa aivoihin.
Se syntyy kovan aivokalvon valtimosta tai kalloluun suonista, -
jotka kalloon kohdistunut isku on repäissyt auki.
Tätä aivovammaa esiintyy etenkin nuorilla.
Se on hengenvaarallinen ja salakavala.
Ensin kunto voi olla hyvä, mutta purkauman kasvaessa -
tajunta voi nopeasti laskea, jolloin tarvitaan pikaista leikkausta.
Jos vamma todetaan ajoissa, ennuste on usein erittäin hyvä.
Sitten on lävistäviä vammoja eli ampuma- ja sirpalevammoja.
Suomessa nämä ovat nykyään harvi- naisia, kun ei ole sotaa käynnissä.
Toipumisennuste ja hoito riippuvat vamman vakavuudesta ja laajuudesta.
Usein tarvitaan leikkausta sekä neurokirurgista tehohoitoa.
Kaikki sodat läpikäynyt isäni kertoi tapauksesta, -
missä oli tullut luoti silmien väliin. Tästä läpi, tuolta ulos, -
ja mies oli selvinnyt ihan hyvin.
Voi sanoa, että luoti osui kerrankin aika vaarattomaan paikkaan.
Näissä jaksoissa on nyt käsitelty -
yleisimpiä aivojen ja hermojen sairauksia.
On ilmeistä, että osaan voidaan vaikuttaa, osaan ei.
Osa on perinnöllisiä, osa riippuu elintavoista.
Huolestumista herättävät viimeksi mainitut aivoverenkiertohäiriöt -
ja muistisairaudet, jotka räjähdysmäisesti etenevät.
Haluan vielä alleviivata sitä, -
että yleisin muistisairaus on Alzheimerin tauti (70 % kaikista).
Lähes puolet niistä voitaisiin omin toimin estää.
Kuten olen jo useasti painottanut, -
90 % aivoinfarkteista voisi estää omin toimenpitein.
Paljon on siis tehtävissä. Voit tehdä itse tai terveydenhuolto, -
jotta voidaan pitää suomalaisia terveinä -
ja välttää näitä hyvin raskaita sairauksia.
Ne aiheuttavat pitkiä kymmenien vuosien hoitoja hoitolaitoksissa -
usein suljetuilla osastoilla, ja niistä tulee -
valtavia kansantaloudellisia kustannuksia -
ja paljon murhetta potilaalle ja omaisille.
Pidetään siis hyvää huolta aivoista, aivoterveydestä.
Otetaan itse vastuuta näissä asioissa.
Opiskellaan ja hankitaan tietoa. Erityisesti painotan sitä, -
että jokaisen tulisi omata perustiedot ensiavusta ja siitä, -
miten toimitaan, jos törmää jossakin henkilöön, -
jolla on mahdollisesti aivoinfarkti.
Tämä on lähimmäisenrakkautta, koska potilaat eivät aina itse ymmärrä, -
mistä on kysymys. Oireiden vähättely voi johtaa -
hyvinkin vakaviin seurauksiin.
Jumala on antanut meille valtavan hienon instrumentin aivoihin.
Aivosi ovat monimutkaisemmat kuin kaikki maailman tietokoneet -
ja älypuhelimet yhteensä. On tieto- jenkäsittelyvoimaa, rajaton muisti.
Pidetään niistä hyvää huolta -
ja voimme ylistää Luojaa siitä valtavasta laitteesta, -
joka meille on annettu. Olemme todella Jumalan kuviksi luotuja.
Kiitos, kun olit mukana Herra käyttää lääkäriä -ohjelmassa!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare