Tervetuloa Herra käyttää lääkäriä -ohjelmaan!
Olen tehnyt käytännön lääkärintyötä yli 40 vuotta.
Yleisin syy lääkäriin vastaanotolle hakeutumiseen on -
särky tai kipu jossakin.
Päänsärky on eräs aika tyypillinen syy, joskaan ei aivan yleisin.
Erilaisia päänsärkytyyppejä on lukemattomia.
Ne ovat usein muista sairauksista riippumattomia tiloja -
eli itsenäisiä tauteja. Kuitenkin on hyvä kuunnella tarkkaan, -
miten potilas kuvaa päänsärkyään.
Käsittelimme edellisessä jaksossa migreeniä.
Nyt olisi ns. sarjoittaisen päänsäryn vuoro.
No, mitä on sarjoittainen päänsärky?
Se on äärimmäisen kivulias päänsäryn muoto, -
joka esiintyy lyhytaikaisina sarjoina silmän seudussa.
Kipu on polttavaa, repivää ja läpi- tunkevaa, äärimmäisen kivuliasta.
Kipuun liittyy kivunpuoleisen silmän punoitusta ja vetistystä -
sekä samanpuoleisen sieraimen tukkoisuutta ja eritystä.
Sarjoittainen päänsärky vaivaa 3 henkeä 1 000:sta.
Suomessa heitä on noin 15 000 eli aika suuri määrä.
Sarjoittainen päänsärky alkaa tavallisimmin 30-40-vuotiaana.
Noin 70 % tapauksista esiintyy miehillä.
Yllättäen sarjoittaista päänsärkyä voi esiintyä myös lapsilla.
Sarjoittaista päänsärkyä on kahta lajia.
On episodinen sarjoittainen päänsärky, -
jossa kipuja tulee päivittäin viikkojen tai kuukausien jaksoissa, -
usein vielä samaan vuodenaikaan joko syksyllä tai keväällä.
Kohtausten taajuus vaihtelee. Niitä voi olla vain joka 2. päivä -
tai pahimmillaan jopa 8 kohtausta päivässä.
Sarjan jälkeen seuraa usean kuukauden tai jopa vuosien tauko.
Sitten on krooninen muoto. Siinä kohtauksia on päivittäin.
Episodisesta sarjoittaisesta pään- särystä noin joka 10. kroonistuu -
sitten myöhemmin.
No, mitä ne oireet sitten ovat? Käydään niitä vielä läpi.
Lyhyet kipukohtaukset sijoittuvat toiselle puolelle päätä, -
tavallisesti siis silmän ympärille.
Ne voivat siitä heijastua myös päälaelle, poskeen tai kaulaan.
Kivut ilmestyvät varoittamatta kerran tai useammin vuorokaudessa, -
tavallisesti aina samaan aikaan. Usein ne herättävät kesken unien.
Kohtauksen aikana on vaikea pysyä paikallaan.
Kipu kestää ilman hoitoa noin 0,5 - 3 tuntia.
Tähän päänsärkyyn kuuluu lisäksi -
yleensä yksi tai useampi seuraavista oireista: -
silmän verestys, kyynelvuoto silmästä, nenän tukkoisuus, -
kirkas nenäerite, kasvojen hikoilu, -
kipeänpuolen silmän mustuaisen pieneneminen, -
silmäluomen roikkuminen ja luomiturvotus.
No, miten diagnoosi tehdään?
Se tehdään tämän tyypillisen oirekuvan perusteella.
Lisätutkimuksia tarvitaan, jos oireet poikkeavat tästä, -
ovat epätyypillisiä tai jos standardilääkitys ei auta.
Mikä kumma tämän sarjoittaisen päänsäryn aiheuttaa?
Säryn syyt ja mekanismit ovat vielä osittain tuntemattomia.
Tiedetään kuitenkin, että toimintahäiriön keskus sijaitsee -
väliaivojen hypotalamuksessa, -
joka säätelee mm. vuosi- ja vuorokausirytmejä, -
ihmisen sisäistä biologista kelloa ja hormonieritystä.
Kortisoli-, kasvuhormonin ja mela- toniinin erityksessä on poikkeamia.
Hypotalamuksen lisäksi -
myös kolmoishermon ylin, otsan, silmän- ja nenänseudun haara -
ja autonominen eli tahdosta riippumaton hermosto aktivoituvat -
poikkeavalla tavalla ja aiheuttavat em. oireita.
Oireet paikallistavat kivun silmän seutuun -
ja aiheuttavat liitännäisoireet autonomisen hermoston toimesta, -
kuten mainitun kyynelvuodon tai nenän tukkoisuuden.
No, mikä laukaisee kivun?
Laukaisevia tekijöitä ovat jakson aikana alkoholi ja liuotinaineet, -
jos esimerkiksi maalaa tai työskentelee liuotinaineiden kanssa.
Joskus jopa päiväunet voivat laukaista kivun -
tai univalverytmin muutos eli yötyöt, -
liiallinen fyysinen rasitus, voimakkaat kielteiset tunteet, -
ja ilmanpainemuutokset esim. vuoristossa tai lentomatkalla.
Huomionarvoista on, että monet tätä sairastavat tupakoivat.
Silti ei varmuudella tiedetä, onko näillä asioilla yhteyttä.
Miten tätä inhottavaa sarjoittaista päänsärkyä hoidetaan?
Käytetään kohtaushoitoa, joka katkaisee akuutin kivun.
Lisäksi on olemassa estohoito, -
jolla pyritään ennakolta hillitsemään kohtauksia -
ja lievittämään kipua tai jopa estämään kohtauksen tulo.
Kun sarja on saatu rauhoittumaan, -
niin estolääkitys voidaan vähitellen purkaa.
Lääkityksessä on tärkeää se, että se tehoaa parhaiten sarjan alussa, -
joten lääkäriin on syytä hakeutua heti.
Huomattavaa on, että ilman reseptiä saatavat särkylääkkeet, -
Buranat ja Parasetamolit, eivät ole tehokkaita kohtausten hoidossa.
Mikä se kohtaushoito sitten on?
Se on aika erikoinen eli se on happi.
Kohtauksissa käytetään lääkkeellistä 100-prosenttista happea -
10-15 litraa/min. noin 15 minuutin ajan kerrallaan.
Se hengitetään istuma-asennossa erityismaskin kautta.
Hoidon voi alkuun toteuttaa helpoimmin terveyskeskuksessa, -
jos ei ole kokemusta tästä eikä kotona ole välineitä varalla.
Lisäksi kohtaushoidossa käytetään -
migreenilääkettä, sumatriptaania 6 mg, -
joka pistetään itse ihon alle.
Särkyjakson katkaisuhoito tapahtuu kortisonilla, -
jota otetaan ensin 60-80 mg/vrk.
Siitä lasketaan kortisoniannosta 1-2 viikon ajan.
Tämä on tautiin käytettävä standardihoito.
Särkyjakson estohoitoon on myös lääkkeitä, kuten verpamiili, -
joka on ensisijainen estohoitolääke.
Muitakin valmisteita on, kuten beetasalpaajia, -
topiramaattia tai litiumia voidaan käyttää, ellei verpamiili auta.
Näin tapauskohtaisesti tilanteen mukaan.
Potilaiden on hyvä seurata hoitojen tehoa päänsärkypäiväkirjalla.
Niitä voi tilata netistä tai muuten kirjata, milloin niitä oli, -
miten vahvoja, kauanko kestivät ja miten lääkkeet auttoivat jne.
Päiväkirjasta on suurta apua lääkitystä miettivälle lääkärille.
Seuraavaksi ajattelin siirtyä Parkinsonin tautiin.
Parkinsonin tautihan on parantumaton, -
tuntemattomasta syystä johtuva hermostollinen sairaus, -
joka aiheuttaa mm. vapinaa, lihasjäykkyyttä ja liikehitautta.
Ne ovat tunnusmerkkejä.
Nämä merkit voivat ennakoida Parkinsonin tautia -
jo vuosia ennen sairastumista.
Ainakin taaksepäin katsoessa tajuaa, -
että näitä oireita oli lievinä jo vuosia ennen diagnoosia.
Miten yleinen Parkinsonin tauti on?
Ko. tautia sairastaa noin 16 000 suomalaista eli aika paljon.
Monenlaisia oireita tosiaan ilmaantuu -
jo vuosikausia ennen varsinaista sairastumista.
Tuoreen tutkimuksen mukaan mielen- kiintoista mutta vielä arvelua on, -
että kyseiset Parkinsonin oireet ovat kuitenkin harvinaisempia, -
jos syö terveellisesti ja kasvispainotteisesti.
Tämä on mielenkiintoinen asia, mutta vielä varmistamatta.
Tutkimus julkaistiin äskettäin Neurologi-lehdessä.
Siinä paljon kasviksia, pähkinöitä, palkokasveja -
ja vähän punaista lihaa syöville kasaantuu Parkinsonin oireita -
noin 1/3 epätodennäköisemmin kuin epäterveellisemmin syöville.
Mielenkiintoinen asia.
Parkinsonin tautia jo vuosia edeltäviä oireita voivat olla -
ummetus, unihäiriöt, hajuaistin menetys (mielenkiintoista), -
värinäön heikentyminen (mielen- kiintoista), kivut, masennus -
ja paha päiväväsymys.
Nämä ovat tyypilliset ennakoivat oireet.
Tutkimuksen julkaisseet tutkijat huomauttavat kuitenkin, -
että ko. oireita potevat eivät välttämättä sairastu Parkinsoniin.
Ei siis pidä pelätä, jos tällaisia on.
Silloin tulee ns. lääketiedettä opiskelevien kandidaattisairaus.
Kun sairauksia käsitellään, niin monet muista syistä tulevat oireet -
sopivat useaan tautiin ja aletaan pelätä itselle juuri niitä.
Ei pidä panikoitua, mutta nämä ovat silti mielenkiintoisia asioita.
Eivät tuoreet tulokset myöskään osoita sitä, -
että ruokavaliolla voisi ehkäistä Parkinsonin tautia.
Siitä ei ole kyse. Tulokset kuitenkin viittaavat siihen, -
että monipuolinen ja terveellinen ruokavalio voi olla avuksi -
Parkinsonin taudin estossa, mutta tämä on vielä hypoteesi, olettamus.
Tauti on hitaasti etenevä liikehäiriösairaus, -
johon liittyy vapinan, yleisen liikkumisen hidastumisen -
ja lihasjäykkyyden lisäksi lukuisia muitakin oireita.
Sairaus alkaa tavallisimmin 50-70-vuotiaana, -
mutta joskus jo varhemminkin.
Tauti on usein perinnöllinen niillä, -
joilla se alkaa jo 30-40-vuotiaana.
Keskimäärin 1 % yli 60-vuotiaista sairastaa tätä tautia.
Miesten sairastavuus on hieman naisia korkeampi.
Suomessa siis näitä potilaita on yli 16 000, -
koska 16 000 saa erityiskorvattavia Parkinson-lääkkeitä.
Kertaan siis vielä oireita, että jokainen ne muistaa.
Kolme pääoiretta: lepovapina, liikkeiden hidastuminen -
ja tyypillinen lihasjäykkyys, jota kutsutaan rigiditeetiksi.
Oireet alkavat hitaasti kuukausien ja vuosien kuluessa.
Lähes aina oireita on ensin toisen puolen raajoissa, -
kunnes ne ajan mittaan muuttuvat molemminpuolisiksi.
Vapina on harvajaksoista vapinaa.
Sitä on erityisesti yläraajoissa ja se ilmenee levossa.
Vapina lievittyy aktiivin liikkeen aikana.
Vapina voi ilmetä myös ns. pillerinpyöritysvapinana -
eli tällaisena sormien tyypillisenä liikkeenä, "pillerinpyörittämisenä".
Tämä esiintyy levossa. Jos alkaa tehdä jotain, -
niin vapina lievittyy tai katoaa.
Oireena on myös liikkeiden hidas- tuminen. On vaikea nousta tuolilta.
Lisäksi kävelemään lähtö, startti, on verkkaista ja hidasta.
Askeleet ovat lyhyitä.
Lihasjäykkyys eli rigiditeetti ilmenee hitautena -
esim. käden taivutuksessa. Toisen avustaessa taivutusta -
tuntuu vastustusta, tällaista hammasratasjäykkyyttä.
Lihastoiminnan hitaus näkyy usein myös kasvojen ilmeettömyytenä -
ja käsialan pienentymisenä. Puhe voi muuttua yksitoikkoiseksi.
Tässä on ansa. Kun näitä oireita on, -
niin ajatellaan dementiaa, muistihäiriöitä, Alzheimeria tms.
Sitä pitää varoa. Itsekin olen törmännyt henkilöihin, -
joita oli pidetty dementteinä, mutta se oli Parkinsonin tauti.
He olivat entisellään heti Parkinson-lääkkeiden jälkeen.
Täytyy olla hyvin tarkkana ja valppaana väärän diagnoosin varalta.
Kaatuilua esiintyy pidemmälle edenneessä taudissa.
Se johtuu lähinnä tasapaino- ja asennon -
säätelyjärjestelmien rappeutumisesta hermostossa.
Taudin edetessä voi ilmetä -
autonomisen eli tahdosta riippumattoman hermoston oireita, -
äkillistä verenpaineen vaihtelua, ummetusta, hikoiluhäiriöitä, -
tihentynyttä virtsaamistarvetta ja impotenssia.
Lisäksi voi kehittyä puheentuoton vaikeutta, nielemisongelmia, -
hajuaistin heikentymistä, mikä usein voi edeltää muita oireita -
sekä ihon rasvoittumista ja syljen valumista.
Nämä ovat kaikki tahdosta riippumattoman hermoston oireita.
Näiden lisäksi sairauteen liittyy joskus unihäiriöitä, -
päiväaikaista väsymystä, uneliaisuutta ja voimakasta uupumusta.
Myös muistihäiriöitä voi esiintyä. Ajatustoiminnan hidastumista -
ja masennusta voi ilmaantua. Harvoin silti sama ihminen saa -
kaikkia näitä oireita, mutta tässä oli mahdollisten oireiden kirjo.
No, mistä Parkinsonin tauti johtuu?
Se johtuu tietyn keskiaivojen alueen -
mustatumakkeen eli substantia nigran -
hermosolujen vähittäisestä tuhoutumisesta.
Syytä tähän hermosolujen vaurioitumiseen ei tiedetä.
Tästä seuraa hermovälittäjäaine dopamiinin puute -
ja tahdonalaisia liikkeitä säätelevien hermoratojen vaurioituminen.
Noin 20 %:lla potilaista on Parkinsonin tautia potevia sukulaisia, -
mutta vain hyvin harvoin tauti varsinaisesti periytyy.
No, miten Parkinsonin tauti todetaan?
Jos potilaalla on kaksi kolmesta pääoireesta, -
jotka olivat siis lepovapina ("pillerinpyöritysvapina"), -
liikkeiden hidastuminen ja lihasjäykkyys, -
niin silloin Parkinsonin tauti on todennäköinen.
Diagnoosin voi tehdä ilman laboratoriotutkimuksia, -
koska missään verikokeissa ei näy Parkinsonin taudin muutoksia.
Myöskään tavallisilla aivojen kuvantamismenetelmillä -
(tietokone-/magneettikuvaus) ei päästä diagnoosiin, -
koska tauti ei tee näissä kuvauksissa näkyviä muutoksia.
No, voiko tätä itse hoitaa? Onko jotain terapioita, -
joilla tähän voi vaikuttaa?
Sairauden etenemiseen ei elintavoilla voi vaikuttaa, -
mutta haittoja voi vähentää säännöllisellä liikunnalla.
Omaehtoinen säännöllinen liikunta on siis tärkeää.
Liikuntaan kannattaa sisällyttää sekä tasapainoa vahvistavaa -
että lihaskuntoa lisäävää harjoitusta.
Nämä ovat tärkeitä muutenkin ikääntyessä.
Huono tasapaino ja heikot lihakset aiheuttavat näet -
Suomessa noin 600 miljoonan euron kustannukset/vuosi -
kaatumismurtumien takia. Ne voisi välttää kuntoutuksella, -
jos näin päätettäisiin/haluttaisiin -
eli lisättäisiin vanhusten kuntoutusmahdollisuuksia.
Fysioterapialla voidaan siis lisätä liikkuvuutta, -
vähentää kaatumisriskiä ja auttaa päivittäisissä askareissa.
Myös toimintaterapia on tärkeää. Sillä kyetään ylläpitämään -
ja tukemaan arjen toiminnoissa tarvittavia taitoja.
Apuvälineistäkin voi olla hyötyä.
Joskus käytetään puheterapiaa nielemisvaikeuksien vuoksi.
Sillä voidaan voimistaa ääntä, koska äänen voimakin voi heiketä.
Suomessa toimii Parkinsonliitto ry, www.parkinson.fi, -
joka julkaisee tietokirjasia sairaudesta potilaille ja omaisille.
Niissä käsitellään myös liikuntaa ja ravintoa.
Näihin yhdistyksiin yleensä kannattaa ottaa yhteyttä.
Sieltä saa arvokasta neuvontaa, vertaistukea, -
eikä ole yksin tämän sairauden kanssa.
Suosittelen näitä yhdistyksiä kaikissakin sairauksissa, -
varsinkin tämän tyyppisissä sairauksissa.
No, entä se lääkehoito? Niiden keksiminen oli aikanaan ihme.
Parkinsonin tauti oli todella hankala asia ennen lääkehoitoa, -
joka tuli 60-70-lukujen vaihteessa ja mullisti tämän asian.
Kerroin potilaasta, joka oli leimattu dementiksi.
Kun hän sai oikean diagnoosin ja Parkinson-lääkkeitä, -
niin hän palautui täysin ennalleen.
Hoidon aloituksen suunnittelee yleensä erikoislääkäri, neurologi.
Käytettävissä on useita eri lääkkeitä, -
jotka valitaan yksilöllisesti iän, taudin vaikeusasteen -
ja muiden sairauksien mukaan.
Mikään hoitomuoto ei varsinaisesti paranna tai pysäytä tautia, -
vaan puhutaan ns. oireisiin vaikuttavista hoidoista.
Näin ollen lääkehoitoa ei tarvitse aloittaa heti diagnoosihetkellä.
Sitä voi lykätä, kunnes taudista alkaa olla -
selvää toiminnallista haittaa.
Tilanne on erikoinen, koska ihan täyteen oireettomuuteen ei pyritä.
Pitemmän päälle tulos on parempi, -
kun lääkehoito on viritetty hieman tehokkainta annostelua pienemmäksi.
Suurinta mahdollista lääkeannosta ei siis oteta heti käyttöön -
nykyisten Parkinson-lääkkeiden sivuvaikutusten vuoksi.
Näitä ovat mahdolliset pakkoliikkeet, impulssikontrollihäiriöt ja harhat.
Impulssikontrollihäiriöitä ovat yllättäen -
mm. pelihimo ja liiallinen seksuaa- lisuus lääkkeiden sivuvaikutuksina.
Tämä on hyvin tärkeää tietää, ja neurologit sen tietävätkin.
Omaistenkin pitäisi osata suhtautua oikein, -
koska kyseessä voi olla lääkkeiden sivuvaikutus.
Sivuvaikutusten riski nousee sitä korkeammalle, -
mitä suurempi käytössä oleva lääkitys on.
Tehokkain lääke on levodopa, joka lisää aivojen dopamiinimäärää.
Kaikki Parkinson-potilaat tarvitsevat jossain vaiheessa levodopaa, -
mutta asialla on myös kääntöpuoli. Pitkäaikaishoidossa -
levodopaan liittyy haittoja, kuten raajojen pakkoliikkeitä.
Toinen suuri lääkeryhmä on aivojen omaa dopamiinituotantoa vahvistavat
dopamiiniagonistit alle 60-vuotiaiden ensisijaislääkkeenä.
Ko. lääkkeiden suurimpia haittoja ovat impulssikontrollihäiriöt -
ja näköharhat, varsinkin vanhemmilla potilailla.
Lääkeannosta alentamalla tai lääkityksen lopetuksella -
voidaan näistä haitoista päästä eroon.
Taudin lääkintä vaatii suurta taitoa ja kokemusta.
Kolmas lääkeryhmä on ns. MAO-B-estäjät, -
joiden teho ei yllä levodopan ja dopamiiniagonistien tasolle.
Niitä voi käyttää yksin taudin alkuvaiheessa -
tai yhdistettynä muihin Parkinson- lääkkeisiin.
Vaikeimmissa tapauksissa neurokirurgi voi lievittää oireita -
asettamalla aivoihin sähkölaitteen, stimulaattorin -
kiihdyttämään aivojen syvien osien toimintaa.
Joskus yritettiin siirtää abortoitujen sikiöiden aivosoluja -
näille potilaille. Paljastimme tämän lääk. Päivi Räsäsen kanssa -
kirjassa Uuden lääketieteen uhrit. Siitä tuli suuri meteli.
Se oli tietysti tarpeetonta. Pelkästään tökkimällä -
tai stimuloimalla substantia nigra -aluetta saatiin hetken parannus.
Onneksi tämä hoitomuoto ei edennyt.
Voiko Parkinsonin tautia ehkäistä?
Tällä hetkellä ei vielä tunneta keinoja Parkinsonin ehkäisemiseksi.
Aiemmin puhuin terveellisestä ruokavaliosta, -
jossa on punaista lihaa korkeintaan kohtuullisesti.
Punaista lihaa saa syödä, -
mutta suositus on painosi mukaan grammoja.
Jos painat 80 kg, niin syöt 80 g punaista lihaa.
Silloin ollaan turvarajoissa.
Kuten yleensä kaikissa rappeuma- taudeissa, -
järkevä, hyvin suunniteltu ruokavalio tietysti on oleellinen.
Tauti on yleinen. Se vaatii perehtymistä.
Jos omaisellasi on Parkinson, ota toki yhteyttä potilasjärjestöihin.
Saat lisätietoa ja ymmärrät, missä mennään.
Potilaidenkin kannattaa näihin tutustua.
Kiitos, kun seurasit Herra käyttää lääkäriä -ohjelmaa!
Seuraavassa jaksossa puhun vapinasta.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare