Hyvät katsojat! Tervetuloa Herra käyttää lääkäriä -ohjelmaan.
Viime jaksoissa puhuin munuaisista, -
niitten toiminnasta ja munuaisten vajaatoiminnasta.
Sehän on yleensä diabetekseen liittyvä ongelma -
ja valtimonkovettumatautiin, joka tulee usein diabeteksesta.
Se on munuaisten heikkoon verenkiertoon liittyvä ongelma.
Se ilmenee tasaisesti, kun ikää karttuu.
Ikäihmisillä on aina muistettava, että munuaiset toimivat -
vähän niin kuin iho rypistyy. Voi ajatella, -
että ne ovat vähän rypistyneet ja toiminta kärsii. Pitää varoa -
lääkkeiden yliannoksia ja etenkin tulehduskipulääkkeitä, -
joista olen aina varoittanut. Praktiikassani olen nähnyt, -
että tulehduskipulääkkeistä iäkkään verenpaine nousee -
ja voi tulla jopa sydämen vajaatoi- minnan oireita. Varovaisuutta siis.
Miten munuaisten vajaatoimintaa sitten hoidetaan?
Kroonisella munuaistaudilla on taipumus siis pikkuhiljaa edetä.
Se pahenee ja se on ihan normaali kulku, -
mutta hoidon keskeinen tavoite on hidastaa taudin etenemistä.
Tärkeintä on kohonneen veren- paineen hoito.
Se vahingoittaa munuaisia edelleen hoitamattomana.
Vajaatoimintapotilailla verenpaine- tavoite on tiukempi kuin muuten.
Sen pitäisi olla koko ajan -
ainakin alle 130/80. Verenpainetta pitää hoitaa mahd. tehokkaasti.
Modernia on, että annetaan 2-3 lääkettä, joskus jopa 4:ää.
Näin saadaan hyvä tulos. Lääkäri ei ole siis huono -
määrätessään useamman lääkkeen, vaan on hyvä ja asioista perillä.
Aina kannattaa noudattaa ohjeita.
Munuaisten vajaatoiminnassa pyritään siis -
täysin normaaliin verenpaineeseen eli alle 130/80.
Täysin normaali verenpaine olisi se, -
mitä Amazonin viidakon ihmisillä on -
eli suunnilleen 95/55.
Siihen emme nykyajan hampurilais- ja donitsibaarien maailmassa pääse.
Tehdään silti se, mitä voidaan.
Valtimotautia pitää myös ehkäistä.
Siihen tulevat mukaan kolesteroli- ym. asiat, joita on tarkkailtava -
ja käytettävä kaikkia ehkäiseviä keinoja, joista on puhuttu aiemmin.
Toinen munuaisten vajaatoiminnan hoidon kulmakivi on -
jo aika pahaan munuaistautiin liittyvien -
aineenvaihduntahäiriöiden hoito.
Silloin elimistön neste- ja suola- tasapainoa -
seurataan säännöllisesti laboratoriokokeilla, -
joissa nähdään, mikä tilanne veressä on.
Seurataan kalium-, natrium-, kalsium- ja fosfaattiarvoja.
Jos vajaatoiminta on jo vähän pahempi, -
niin siihen liittyvän kalsium- ja fosfaattiaineenvaihdunnan häiriön -
vuoksi käytetään sopivan dieetin ohella usein kalsiumtabletteja.
Tässä niitä voi käyttää. Ne vähentävät fosfaatin imeytymistä.
Tämä on mielenkiintoinen asia. Yleensä kalsiumtabletteja -
normaalilla munuaistoiminnalla ei oikein suositella.
Kalsiumtabletit olivat välillä muotia, -
mutta on vähän viitteitä siitä, ettei se vaikuta juuri mitään -
luuston vahvuuteen. Siihen vaikuttaa luitten kuormitus eli liikunta.
Kalsiumia syödään aika isojakin annoksia tuosta vaan.
Se saattaa olla sydämelle haitaksi. Tästä keskustellaan.
Minusta kalsiumtabletteja ei pitäisi syödä -
ainakaan yli 500 mg/vrk -
ilman erityisiä perusteluja, kuten tässä voi olla.
Eli tässä vähennetään fosfaatin imeytymistä elimistöön.
Munuaisten vajaatoimintaan liittyy usein myös anemia.
Munuaisethan erittävät kuuluisaa doping-hormonia (erytropoietiini).
Jos ne toimivat huonosti, sitä tulee vähemmän -
ja kroonisessa vajaatoiminnassa kiusana on usein anemia.
Lievää anemiaa ei tarvitse hoitaa.
Matalaan hemoglobiiniin tottuu yllättävän hyvin.
Anemisoituminen voi tapahtua pikkuhiljaa.
Jos hemoglobiini on ollut 140 ja laskee 110-115:een, -
ei siitä juuri huomaa, jos se pikkuhiljaa tapahtuu.
Elimistö tottuu siihen ja rautaa syömällä se ei -
taatusti korjaannu, jos se johtuu munuaisten vajaatoiminnasta.
Sitä hoidetaan erytropoietiinilla.
Jos hemoglobiini laskee toistuvasti alle 100:n, -
niin hoitona on ihon alle pistettävä erytropoietiini (EPO).
EPO annostellaan 1-4 viikon välein.
Tavoitteena on hemoglobiinin nosto tasolle 100-115.
Koska munuaiset säätelevät elimistön happamuutta, -
niin munuaistautiin voi liittyä elimistön happamoituminen.
Sitä hoidetaan natriumbi- karbonaattitableteilla (= soodaa).
Pidemmälle edenneessä vajaa- toiminnassa ruokavaliolla on -
hyvin tärkeä tehtävä.
Ruokavaliossa keskeistä on, että rajoitetaan fosfaatin saantia.
Imeytymistä voitiin pienentää ottamalla kalsiumtabletteja.
Käytännössä rajoitetaan maitotuotteiden käyttöä.
Täysjyvätuotteiden sijasta käytetään vaaleaa viljaa.
Tässä tapauksessa annetaan tämmöinen ohje.
Muuten ruisleipä on valtavan hieno täysjyväkuidun lähde, -
mutta tässä tapauksessa tehdään poikkeus.
Proteiinia ei saa syödä liikaa. Olen usein alleviivannut sitä, -
että proteiinia on hyvä syödä normaalistikin painon suhteessa: -
jos painat 70 kg, niin syö 70 g proteiinia, mutta ei enempää.
Liika ei ole terveydelle hyväksi, vaan kuormittaa munuaisia.
Elimistö ei käytä sitä, vaan muuttaa sen läskiksi.
Sitä ei siis pidä turhaan syödä.
Jotenkin huvittaa tämä jatkuva proteiinipatukoiden mutustelu -
ja veden litkiminen pullosta. Luullaan, -
että sillä saadaan ihmeitä aikaan, mutta se on pelkästään haitaksi.
Hyviä niukkafosfaattisia tuotteita ovat -
vähärasvainen tuore tai pakastettu liha, kala, kananmuna, katkaravut -
ja raejuusto. Mutta kaikessa kohtuus.
Muista, että on turhaa normaalistikin syödä proteiinia liikaa.
Tässä tapauksessa on hyvin tärkeää, ettei sitä syödä liikaa.
Runsasta suolan saantia pitää tietysti vajaatoiminnassa välttää.
Tavoite on alle 5 g viikossa, mutta 1 g:llakin pärjää hienosti.
Nykyilmastossa, missä 80 % saamastamme suolasta -
tulee valmiista eineksistä ja leivästä, -
on utopistista pyrkiä tiukempaan tulokseen.
Tosin kaupassa kannattaa katsoa leipäpakkauksista ja muista, -
paljonko siinä on suolaa. Sitä ei ehkä niin maista.
Toistan vielä aiemmin sanomani konstin.
Kun kotona laitat ruokaa...
Huom! 80 % saamastamme suolasta tulee -
valmiista eineksistä. En halua moittia einesvalmistajia, -
mutta tämä on tosiasia. Jos kotona teet ruokaa, -
tee se täysin ilman suolaa.
Miksi imeyttää sitä ruoan sisään, kun sitä ei sieltä maista?
Pöydässä ripautat vähän suolaa pinnalle, niin saat suolan maun -
ja 80 % vähemmän suolaa, koska itse ruoka on suolatonta.
Vain pinnalla on pieni suolaus maun takia.
Näin pääsee 80 % vähempään suolan saantiin.
Rajoituksista huolimatta on tärkeää, -
että potilaan ravitsemustila säilyy hyvänä.
Kun proteiinia syödään harkitusti, -
niin syödään kuitenkin sen verran, mitä elimistö tarvitsee.
Tässä tilanteessa suosittelen ravitsemusterapeutin käyttöä.
Hän opastaa yleensä munuais- potilasta tässä tilanteessa hyvin.
Siksi meillä on päteviä ravitsemusterapeutteja.
Erityisesti tässä kannattaa pyytää lähete hänelle, -
jos sinulla on keskimääräistä vaikeampi munuaisten vajaatoiminta.
Kuvatulla hoidolla ja toimen- piteillä vajaatoimintapotilaat -
pärjäävät vuosikausia ihan hyvin.
Kroonisella munuaistaudilla on kuitenkin taipumus hiljalleen edetä.
Se etenee pikkuhiljaa. Silloin voidaan joutua tilanteeseen, -
jossa lääkkeillä ja ruokavaliolla ei enää voida tautia hallita.
Silloin tulee harkintaan dialyysi eli keinomunuainen.
Suomessa dialyysihoitoa annetaan nykyään kaikenikäisille potilaille.
Onneksi enää ei katsota syntymä- vuotta.
Tosin hiukan vielä sitä joissakin tapauksissa katsotaan.
Se harmittaa minuakin, koska olen jo täyttänyt 70 vuotta.
Se on sellaista ikärasismia. Ikää ei pidä katsoa, -
vaan ihmisethän elävät nykyään kauemmin.
Suomessa on ilmeisesti jo yli 500 100-vuotiasta.
70:stä 100:aan on 30 vuotta elinaikaa.
Mitä paremmin senioreja hoidetaan, sen paremmassa kunnossa ne ovat -
ja pysyvät aktiivisina. Ikärasismi pitäisi putsata täysin pois.
Keinomunuaishoidossa on ikärajasta onneksi päästy eroon.
Se on tosi tärkeä ja hieno asia. Keinomunuaishoitoa saa siis -
iästä riippumatta, jos se potilasta hyödyttää.
Näin tulisi aina ajatella, että onko siitä hyötyä.
Tällä on kansantaloudellista merkitystäkin.
Se vähentää laitoshoitoa tietenkin.
On järkevää hoitaa ihmisiä katsomatta sotua tai syntymävuotta.
Mitä hyöty tarkoittaa? No, hoito lisää elämän pituutta -
ja ainakin sen laatua ja välttää vuodepotilaaksi joutumista.
Toisaalta järki mukaan. Dialyysiä, joka on aika rankkaa -
- tai sitten ei jos siihen tottuu -
mutta sitä ei aloiteta, jos se vain lisää vaivaa tai kärsimystä.
Silloin pitää optimoida lääke- ja muu hoito -
ja oikea potilaan seuranta.
Oikein valituille potilaille konservatiivisempi hoitolinja on -
pehmeämpi vaihtoehto ja usein antaa myös paremman elämänlaadun.
Mitä munuaisten vajaatoiminnan aktiivihoito sitten on?
Se on siis keinomunuainen tai tarvittaessa munuaissiirto.
Keinomunuaishoidon periaatteena on, -
että verestä poistetaan puoliläpäi- sevän kalvon läpi kuona-aineita.
Siis normaalisti veressä on 3 l veriplasmaa tai seerumia -
- tai puhutaan mieluummin veriplasmasta.
Sitä suodatetaan 180 litraa/vrk. Siitä poistetaan kuona-aineet.
Tässä tapauksessa keinomunuaisessa puoliläpäisevän kalvon läpi -
poistetaan kuona-aineita: suoloja, happamoivia vetyioneja ja vettä.
Näin keinomunuaisella voidaan hoitaa osa munuaisten tehtävistä.
Miten keinomunuaishoito toteutetaan?
Suurin osa dialyyseistä toteutetaan keinomunuaisella (hemodialyysi).
Miten usein sitä tehdään? Potilas käy hoidossa yleensä 3 krt/vko.
Siellä hänet kytketään keinomunuaiseen 4-5 tunniksi.
Hemodialyysiä on mahdollista toteuttaa myös kotona.
Toinen dialyysimuoto on peritoneaali- eli vatsakalvodialyysi.
Tässä dialyysikalvona käytetään potilaan omaa vatsakalvoa.
Vatsaontelon sisään tiputetaan -
noin 2 litraa dialyysinestettä.
Kun dialyysineste on vatsa- ontelossa, -
niin verestä hiljalleen siirtyy nesteeseen haitallisia aineita.
Kun vatsaonteloon laitettu neste (2 l) poistetaan, -
niin haitalliset aineet poistuvat sen mukana.
Tällaisia nesteenvaihtoja tehdään 4 kertaa/vrk.
Peritoneaali- eli vatsakalvodialyysiä voi toteuttaa myös yöhoitona, -
jolloin laite tekee yön aikana nesteen vaihtoja.
Peritoneaalidialyysi toteutetaan kotona.
Potilaat käyvät sairaala- kontrolleissa 1-2 kuukauden välein.
Dialyysin avulla potilaat pysyvät hengissä ja voivat melko hyvin.
Osa pystyy jopa jatkamaan työelämässä.
Hoito on kuitenkin monimutkaista. Potilaan seurannassa tarvitaan -
erityiskoulutettuja sairaanhoitajia ja lääkäreitä.
Nykyään on hienoa, että meillä on -
erityiskoulutettuja sairaanhoitajia eri lääketieteen osa-alueille.
Tämä on todella upeaa. Ne ovat hienoja ammattilaisia, -
jotka osaavat taitavasti tämän. Hieno kehitys tässä järjestelmässä.
Hiukan pelottaa, kun tulee sote ja muita järjestelyjä.
Menetämmekö nämä hienosti toimivat järjestelmät Suomessa, -
jos kaikki menee yksityiselle, voittoa tahkoavalle systeemille.
Hiukan suhtaudun pitkän linjan ammattilääkärinä skeptisesti -
tähän soteen. Ainakin pitää valvoa, ettei näitä järjestelmiä menetetä.
Eihän toimivaa järjestelmää tai konetta tarvitse korjata.
Varovaisuutta kaikessa, että poliittiset intohimot eivät saisi -
romuttaa varsin hyvin toimivia järjestelmiämme.
Aika näyttää, mitä tapahtuu.
Suomessa noin 1 800 henkeä saa keinomunuais- tai dialyysihoitoa.
Uusista dialyysipotilaista jo puolet ovat yli 65-vuotiaita.
Tämä tulee ilmeisesti lisääntymään tosi paljon.
Koska diabetes lisääntyy, niin tämäkin lisääntyy.
Dialyysipotilaita tulee nyt jo lisää noin 500/vuosi.
Tämä tulee olemaan iso lääketieteen alue.
Varmaan siinä kehitetään vielä parempia järjestelmiä - toivotaan.
Iso asia on kyseessä.
Kroonisessa munuaistaudissa pyritään mahdollisuuksien mukaan -
munuaisen siirtoon.
Munuaissiirto on elinsiirroista vanhimpia.
Niitä on tehty jo noin 50 vuotta.
Ne toimivat hyvin ja ovat rutiinia. Tulokset ovat aivan loistavia.
Kyse on vain siitä, että saadaan tarpeeksi siirrettäviä munuaisia.
Se on lähinnä pullonkaulana.
Monien muiden sairauksien takia -
kuitenkin vain noin joka 4. dialyysipotilaista -
on sovelias munuaissiirtoon. Ratkaisu ei ole kaikille.
Tällä hetkellä dialyysipotilaista joka neljännelle -
voisi järkevästi tehdä munuaissiirron.
Täytyy muistaa, ettei se siis kaikille ole mahdollista.
Jos siirto onnistuu, dialyysiä ei tarvita.
Monet munuaisten vajaatoiminnan häiriöt korjaantuvat -
paremmin kuin tietysti dialyysillä.
Munuaisten toiminta on usein melkein normaali siirron jälkeen.
Hintana siirrosta on, -
että hylkimisreaktiota estävää lääkitystä on käytettävä lopun ikää.
Suomessa tehdään noin 240 munuaissiirtoa/vuosi.
Meillä on erittäin hyvä elinsiirtotoiminta, -
ja tulokset ovat todella loistavia verrattuna kansainvälisesti.
Tämäkin on erikoisala, jota täytyy soten yhteydessä valvoa.
Tämä ei ole bisnestä, vaan vakavasti sairaiden auttamista.
Tällaiset järjestelmät eivät saa hajota -
suunniteltavien bisnesvoittoisten sote-viritysten takia.
Tätäkin seikkaa lääkärikunnan tulee valvoa.
Olen Lääkäriliiton valtuus- kunnassa ja täytyy sanoa, -
että lääkärit ovat aika huolissaan siitä, mitä pahimmillaan voi käydä.
Tässäkään ei asiantuntijoita kuunnella herkällä kovalla.
Valitettavasti tällaiset asiat politisoituvat liikaa.
Miten munuaisten vajaatoimintaa voidaan ehkäistä?
Ehkäisymahdollisuudet riippuvat siitä, -
mistä sairaudesta vajaatoiminta johtuu.
Onko se diabetes, valtimotauti tai jokin muu, -
niin sieltähän ratkaisu on löydettävissä.
Diabetekseen liittyvää vajaatoimintaa voi hyvin tehokkaasti estää -
tehokkaalla diabeteksen ja verenpaineen hoidolla.
Tässä ollaan nyt paljon paremmassa asemassa kuin sukupolvi sitten.
Perinnöllistä rakkulamunuaistautia, (polykystisten munuaisten hoito) -
tai munuaiskerästulehdusta (glome- rulonefriitti) ei voi ehkäistä.
Oikea ruokavalio ja hyvä veren- paineen hoito ovat keskeisin asia.
Ja sitten lääkehoito tarpeen mukaan.
Voidaan ainakin hidastaa munuais- tautia ja sen komplikaatioita.
Sitten jokunen sana vielä dialyysistä.
Vaikea vajaatoiminta hoidetaan joko dialyysillä tai munuaissiirrolla.
Dialyysihoito korvaa osittain omien munuaisten toimintaa.
Se tehdään joko veriteitse hemodialyysinä -
tai vatsakalvodialyysinä potilaan vatsakalvo dialyysikalvona.
Hoitomuoto valitaan aina yksilöllisesti.
Hemodialyysissä tehdään pieni verisuonileikkaus -
eli fisteli, jossa laskimo yhdistetään valtimoon.
Jokaisen hoidon alussa verisuoniin pistetään 2 kanyyliä, -
joista veri menee dialyysikoneeseen ja puhtaana takaisin kiertoon.
Se tehdään 3 kertaa/vko ja kestää 4-5 tuntia kerrallaan -
sairaalassa, hoitoyksikössä tai voidaan tehdä myös kotona.
Silloin hoitoajan voi valita itse ja dialyysin voi tehdä -
vieläkin useammin viikossa niin halutessaan.
Potilas koulutetaan kotidialyysiin ja sairaala antaa tukea.
Dialyysissä olevan on noudatettava tarkkaa ruokavaliota -
ja nesterajoitusta.
Useampi dialyysi/vko mahdollistaa yleensä vapaamman ruokavalion.
Vatsakalvodialyysissä pistetään 2 l liuosta vatsaonteloon.
Se on siellä 2 tuntia.
Vatsakalvo toimii puoliläpäisevänä kalvona, -
ja veren kuona-aineet ja neste siirtyvät liuokseen -
ja poistuvat, kun dialyysineste valutetaan ulos.
Vatsakalvodialyysiä varten asetetaan pienessä leikkauksessa -
vatsaonteloon katetri. Siitä dia- lyysineste valutetaan sisään/ulos.
Dialyysissä oleva voi elää ja liikkua normaalisti, -
vaikka dialyysineste on vatsa- ontelossa.
Vatsakalvodialyysiä voi tehdä yksilöllisesti tarpeiden mukaan -
tai sitten koneellisesti yön aikana.
Näin saadaan tilanne, -
jossa päästään mahdollisimman lähelle omaa munuaistoimintaa.
Nesteen vaihdon voi sovittaa omaan päiväohjelmaansa -
missä tahansa puhtaassa paikassa.
Dialyysinesteet ovat pakattuina 1,5-3 litran pusseihin.
Koneeseen laitetaan illalla yön aikana tarvittava nestemäärä -
ja levolle mennessä katetri koneen letkuihin.
Konehoito yöllä kestää 8-9 tuntia.
Sitten vielä muutama sana munuaiskivistä.
Virtsakivitauti on länsimaissa suoranainen kansantauti, -
jonka kohteeksi joutuu jopa 5-15 % väestöstä.
Virtsatiekivillä on suuri uusiutumistaipumus.
Kivet ovat tietysti eri kokoisia. Mitä suurempi se kivi on... -
Niin, mitä suurempi kivi on, -
sitä pienempi on sen itsestään poistumisen todennäköisyys.
Valtaosa alle 0,5 cm:n kivistä -
poistuu ilman kummempia toimenpiteitä pikkuhiljaa itsestään.
Virtsakivien hoito on kallista, -
vaikka se on laitekehityksen myötä tehostunut -
ja yksinkertaistunut viimeisten 25 vuoden aikana.
Mitä oireita siitä sitten on? Tauti on niin tavallinen, -
että ne, joilla se on ollut ja uusiutuu, tietävät oireet hyvin.
Ensioire on yleensä äkkiä alkava, usein aaltomainen -
tavattoman voimakas kipu, joka tun- tuu vahvimmin selässä ja kyljessä.
Kipu säteilee alavatsaan ja nivuseen.
Tavallisin akuutin kivikohtauksen aiheuttaja on virtsajohtimen kivi.
Se johdin, joka on munuaisten ja virtsarakon välissä.
Kun kivi liikkuu alas virtsa- johdinta, kipu voi paikantua -
vatsa-alueelle kiven kohdalle ja säteilee nivuseen.
Mutta tästä lisää seuraavassa jaksossa.
Kiitos, kun olit mukana Herra käyttää lääkäriä -ohjelmassa.
Jos haluat tukea ohjelmien tuotta- mista, soita numeroon 0600-10177.
Puhelun hinta on noin 12 euroa.
Maksun voi laittaa myös ruudussa näkyvälle tilille viitteineen, -
jolloin se ohjautuu näiden ohjelmien tekemiseen.
Kiitos, kun olit mukana ja kiitos, kun olet tukenut tuottamista.
Jumalan siunausta elämääsi.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare