Arvoisa katsoja, tervetuloa mukaan Herra käyttää lääkäriä -ohjelmaan.
Olen tällä tuotantokaudella puhunut aisteista.
Ihmisessähän on 30 000 miljardia solua, -
ja soluilla on omat tehtävänsä.
Ihmistä suunnitellessaan Jumala on laittanut sinne soluja, -
jotka voivat nähdä, kuulla, haistaa, maistaa, tuntea kipua, -
painetta, eri aineiden pitoisuuksia jne.
Kiinnostavaa on, että kaikilla tuntemuksilla on omat aistinsolut, -
aistinjärjestelmänsä, ja niiden yhteistyö on suunniteltu.
Aistinsolut ovat juuri siellä, missä niitä tarvitaan.
Esim. hajuepiteeli, jossa on 20 miljoonaa solua, -
on laitettu asianmukaisesti nenän kattoon eikä esim. jalkapohjaan.
Joka paikassa ovat juuri oikeat aistinelimet, -
juuri oikea määrä, juuri oikeantyyppiset, -
ja niiden toiminta on järjestetty tarkoituksenmukaisesti.
Kaikkialla elimistössä näkyy ihmeellinen suunnittelu.
Jumala on halunnut, että olemme yhteydessä Hänen luomakuntaansa.
Jumala on halunnut meidän tutkivan sitä teleskoopilla/mikroskoopilla.
Uskovilla on vielä eräs aisti yli kaiken tämän.
Jos olet Jeesuksen oma lammas, opetuslapsi, -
niin kuulet Jeesuksen äänen, Pyhän Hengen lohdutuksen -
ja voit nauttia siitä rauhasta, jonka vain Jumala antaa.
Raamattuhan kehottaa: jos et ole maistanut, maista, -
kuinka Herra on hyvä. Siinäkin käytetään aistia.
Voimme nauttia siitä turvasta, rauhasta, jonka Jumala antaa.
Tämä maailma ei tunne sitä rauhaa. Se on valtavan suuri Jumalan lahja.
Tässä jaksossa käsitellään tuntoaistia.
Tuntoaisti eli kosketustunto. Puhutaan myös painoaistista.
Sillä tarkoitetaan aistitoimintaa, jolla aistitaan painetta -
ja paineen höllääntymistä, hahmotetaan kosketusta.
Käsillä voidaan vaikka silmät kiinni tunnustella esineen olemusta.
Tästähän on leikkejä ja pelejäkin.
Aistitaan esineen terävyyttä, pehmeyttä, lämpötilaa, kipua.
Aistitaan kehon asentoja - tiedät, missä asennossa olet.
Siitä puhuttiin viimeksi.
Tuntoaistimuksen laukaisee solu- kalvojen mekaaninen painuminen.
Siitä aiheutuva paine aistitaan ihon mekanoreseptorien eli -
vastaanottajien välityksellä sekä ihokarvojen alueella -
karvatuppien reseptorien välityksellä.
Tuntoja aistivia mekanoreseptoreita on paitsi iholla -
myös lihaksissa, nivelissä ja sisäelimissä.
Sisäelimissäkin se on hyvin tarkoituksenmukaista.
Suolta voi leikata veitsellä ilman, että tuntee kipua.
Jos suoli pullistuu, paisuu tai kärsii verenkierron puutteesta, -
niin tulee kipua. Kiputuntemukset ovat tarkoituksenmukaisia, -
järkeviä, nerokkaasti ja hyvin suunniteltuja.
Lisäksi aivoihin aistimuksen kuljettavat hermoradat ovat aina -
tarkoitukseensa sopivan paksuisia. Ne voivat olla myelisoituneita, -
jos niissä on erityinen eriste, että ärsyke kulkee 120 m/sek.
Jos ei ole niin kiirettä, niin myeliinituppea ei ole.
Miksi näin? Jos kaikissa hermoradoissa olisi eriste, -
silloin selkäydin olisi yhtä paksu kuin vyötärön ympärykseni.
Se ei olisi tarkoituksenmukaista. Mihin tahansa katsotkin, -
näet supernerokasta suunnittelua, josta ymmärrämme vain vähän.
Miksi sormenpäässä esimerkiksi on sormenjäljet?
Joku sanoo sen johtuvan siitä, että ihminen on ollut vesiapina.
Tarttuminen oli helpompaa niitten avulla.
Tyypillistä darvinistien ja ateistien tarinankerrontaa.
Sormenjäljet ovat siksi tärkeät, että näin 100-kertaistuu -
aistinreseptoreiden eli -elinten määrä sormenpäässä.
Kiitos näiden sormenjälkien, niitä saadaan mahtumaan -
yhtä paljon kuin koko selän alueelle.
Laajempien ihoalueiden painetta aistitaan ihon syvien kerrosten -
ns. Pacinin keräsillä ja Ruffinin keräsillä, -
joilla on syvemmälle sopiva erikoisrakenne.
Meillä on hyvin monenlaisia aistimia aina kuhunkin tarkoitukseen.
Aistimet sitten aktivoituvat lyhyemmäksi tai pitemmäksi aikaa.
Darvinistit mielellään sanovat, että ihminen on vain karvaton apina.
Todellisuudessa tämäkin on väärä väite.
Ihmisellä on itse asiassa karvoja yhtä paljon kuin apinoilla, -
koska karvoja tarvitaan. Karvatupeissa on hermopäätteitä, -
jotka aistivat karvojen liikuttamisen ihoon koskematta.
Lisäksi karvat ovat olemassa, koska ihosta tulee suojaavaa öljyä, -
ja karva rassaa auki öljypumpun. Karvoilla on siis tärkeä tehtävä.
Näin myös tunteiden osoittamisessa, kun iho menee kananlihalle.
Itse asiassa kylmäväristys ja karvojen pystyyn nouseminen -
tuottavat lämpöä, kun siellä on lämpöä tuottavat lihakset.
Eivät karvat siis ole mihinkään kadonneet.
Kun katsoo suurennuslasilla, minunkin kaljuni on tosi karvainen.
Ne ovat pieniä ja ohuita, mutta lukumääräisesti kuten ns. eläimillä.
Se ei tarkoita, että me niistä polveutuisimme, -
vaan sitä, että karvat ovat tärkeitä ihon hyvinvoinnissa, -
sen öljyämisessä, aistimisessa ym.
Karva on hirveän herkkä kosketuk- selle. Jos koskee vain karvaan, -
niin se on supersuperherkkä aistimaan.
Vapaat reseptorit ovat hermosolujen haarautumia.
Ne voivat ärtyä kosketuksesta tai lämmöstä.
Kipuaistimus, johon myöhemmin palataan, välittyy myös niiden kautta.
Hammasjuuressa on pelkästään näitä kipureseptoreita.
Kivun kyllä muistaa. Siksi hammas- lääkärit usein niitä puuduttavat.
Nykyään pelätään niin paljon, että usein lapsia nukutetaan, -
mitä ei ennen harrastettu, mutta se on tätä nykyaikaa.
Ei saisi olla mitään kipua.
Tietysti lapsi voi pelätä, ja se pelko pahentaa kipua.
Lihaksissa ja jänteissä reseptorit ovat tasapainolle hyvin tärkeitä.
Ne välittävät tiedon lihaksen asennosta. Hyvin tärkeä asia.
Sisäelimissä ne viestivät siitä, onko aika mennä toilettiin.
Aistimet kertovat, onko virtsarakko täynnä.
Riippuen siitä, miten nopeasti aistimuksen pitää tulla, -
se on joko eristetty nopea johdin tai sitten hidas.
Jos kosket kuumaan kattilaan, tunnet kosketuksen ensin -
ja vasta hetken päästä sen kivun.
Kosketustunto tulee siis ennen kiputuntoa.
Sekin on tarkoituksenmukaista ja järkevää.
Kaikkia hermoratoja ei voi päällystää tupella, -
koska hermoista tulisi liian paksuja.
Me saamme tuntoaistilla hyvin monimutkaista tietoa koko ajan.
Pidämme sitä itsestäänselvyytenä emmekä pohdi sitä.
Kädet kertovat meille nopeasti ja automaattisesti, -
että tämä on sileä ja kylmä.
Saamme tietää, onko jokin kostea, limainen tai liukas.
Onko se lämmin vai kylmä.
Onko aine kiinteää, jauhomaista, geeliä vai nestettä.
Tämä on itsestään selvää, mutta sen tuottaminen on tosi mutkikasta.
Siinä on erilaisia aistimia, -
jotka välittävät tietoa lyhyen tai pitkän aikaa.
Jos panemme paidan päälle, tunnemme paidan vain hetken.
Sitten aistimus sammuu, koska ei ole enää tarpeen aistia paitaa.
Aistimukset käynnistetään ja sammutetaan optimaalisen järkevästi.
Lisäksi kun tartumme johonkin, osaamme tehdä sen painon mukaan.
Esinettä kannattava lihasvoima on juuri sopiva, -
etten heitä tätä vettä olan yli eikä muki myöskään putoa.
Tässä on valtavan paljon teknologiaa menossa.
Pidämme tätä teknologiaa itsestään- selvyytenä, mitä se ei ole.
Se on Jumalan erittäin huolellisesti suunnittelemaa järjestelmää.
Tuntoaistia käytetään myös aisti- vammaisten viestinnässä.
Kuurosokealle voidaan kirjoittaa kämmeneen tai käteen -
ja sillä tavalla viestiä. Sitäkin kautta tieto menee.
Se käsitellään täällä, se menee aivokuorelle ja ymmärretään.
Tätä kutsutaan termeillä taktiili, haptinen hahmotus ja tuntopalaute.
Tätä käytetään nykyään teknologiassa -
ja keksitään siihen uusia sovellutuksia.
Ihon pinnallisimmissa kerroksissa, lähinnä orvaskedessä, -
on pienempien alueiden painetta aistivia hermopäätteitä.
Puhutaan ns. Meissnerin keräsistä, jotka ovat pienempiä kuin -
syvällä aistivat Pacinin keräset.
Meissnerin keräset ovat vastuussa kevyemmistä kosketushavainnoista.
Ne tottuvat kosketukseen nopeasti, mikä on järkevää ja välttämätöntä.
Näin ei tarvitse aistia koko ajan, että on esim. kello ranteessa.
Olisi kiusallista ja haitallista, ellei tuntemus sitten sammuisi.
Kosketus sammuu aika nopeasti. Pyörittelemme esineitä kädessä, -
jotta tunnustelemalla saamme selville niiden pinnan.
Pyörittely edesauttaa pitämään aistimuksen aktiivisena, -
koska aistimus muuten sammuu aika nopeasti.
Merkelin kiekot ovat iholla olevia mekanoreseptoreita, -
jotka aistivat pitempiaikaista kosketusta.
Ne mukautuvat kosketukseen vähän hitaammin. Tätäkin tarvitaan.
Erottelukyky tosin riippuu kunkin alueen aistintiheydestä.
Joka paikassa ei niitä tarvita yhtä paljon.
Jumala on laittanut niitä tiheämmin sinne, missä niitä tarvitaan.
Sekin on suunniteltu eikä ollenkaan sattumanvarainen asia.
Syvää painoa aistivat aistimet ovat -
sipulimaisia rakenteita, joissa on liukuvia pintoja.
Kun paine tulee syvälle, kerrokset liukuvat keskenään.
Se käynnistää tiedon välittymisen, -
ja paineen muutos aistitaan.
Kun paine poistuu, kerrokset liukuvat toiseen suuntaan, -
mikä kertoo paineen poistumisen.
Näin sekä paineen tulo että sen poistuminen välittyvät.
Pacinin keräset aistivat myös herkästi värinää.
Värinätunto on tärkeä. Ne tottuvat kuitenkin värinään aika nopeasti.
Ruffinin päätteet taas pystyvät aistimaan jatkuvaa ärsytystä.
Niitä on syvällä suolistossa ja kehon osissa.
Suoliston pullistuminen, sen hapenpuute kuuluu aistia.
Suolistoa ei kuitenkaan normaalisti leikata, -
joten siellä ei tarvita kipureseptoreita.
Suolta voi siis leikata eikä se tunne mitään.
Samoin esim. aivoja voi leikata. Niissä ei ole tuntoa.
Vapaat reseptorit ovat hermo- päätteitä, -
jotka ovat kiertyneet esim. karvatupen ympärille.
Kun karva liikahtaa, ne välittävät tiedon hyvin herkästi.
Vaikka käsi ei kosketa ihoa, -
mutta jos se koskettaa karvoja, voimme sen juuri siksi aistia.
Kipureseptorit, joihin palaamme, ovat myös vapaita reseptoreita.
Kipu on siitä harvinainen aisti, -
että sen ärsykkeisiin on vaikea tottua. Tämä on tietysti loogista.
Jos tottuisi kipuun yhtä pian kuin kevyeen kosketukseen, -
silloin vaurio voisi lisääntyä, kun signaali kudostuhosta poistuisi.
On järkevää, ettei kipuun totu, koska se olisi vaarallista.
Vapaat reseptorit reagoivat myös kylmään ja kuumaan.
Tiedämme, onko jokin kylmää vai kuumaa.
Lihaksissa ja jänteissä -
vapaat reseptorit kertovat asennoista, -
mikä on hirmutärkeä tasapainossa, kuten aiemmassa jaksossa kävi ilmi.
Myös sisäelinten tuntemukset välittyvät -
vapaiden reseptoreiden kautta.
Tuntoaistimuksen kulku tapahtuu siten, -
että kun käsi osuu ihoon, aistimme sen kosketuksena.
Käden paino aiheuttaa mekanoresep- torisolujen solukalvon painumisen.
Solukalvon painuminen aiheuttaa pinnan ionikanavien avautumisen.
Solun pinnalla on satumaisen nerokkaat pumppausjärjestelmät.
Siinä pumpataan pumpuilla ioneja, jotta saadaan aikaan sähkövirta.
Se tehdään niin nerokkaasti, että energiaa säästyy tavattomasti -
ja silti saadaan sähkö kulkemaan. Mykistävän upea järjestelmä.
En mene yksityiskohtiin, mutta siitä näkyy, miten nero Jumala on.
Sitten tiedot menevät tiettyjen tumakkeiden ym. kautta aivoihin, -
isoaivokuorelle tuntoaistimuksia vastaanottavalle alueelle.
Tuntoaistissa voi olla häiriöitä.
Jos joltakin on esim. amputoitu raaja, hän voi tuntea haamusärkyä.
Se johtuu jäsenen katkeamiskohdan hermoimpulsseista.
Aivot tulkitsevat, että se on lähtöisin siitä menetetystä jäsenestä.
Sitten on olemassa harvinainen perinnöllinen sairaus CIPA, -
joka estää kantajaansa tuntemasta kipua.
Vapaiden kipureseptoreiden kehitys on keskeytynyt.
He tuntevat kosketuksen muttei kipua.
Tämä on erittäin vaarallinen tauti, -
koska silloin sattuu kaikkea, kun ei tunne kipua.
Kipu eli sattuvuus, tuska tai särky on tietysti varoitusmerkki.
Se varoittaa elimistön vammasta, sairaudesta, -
hapenpuutteesta (esim. sydäninfarktissa) -
tai kipua välittävän hermoston häiriötilasta (esim. polyneuropatia, -
jossa kosketustunto häiriintyy, mutta kiputunto jää).
Kipuviestejä aivoihin välittäviä hermopäätteitä on -
kaikkialla iholla ja sisäelimissä tarkoituksenmukaisissa kohdissa -
ja tarkoituksenmukaista käyttöä varten.
Toisissa osissa on vähemmän, toisissa ei lainkaan. Aina sopivasti.
Tämä kertoo siitä älykkäästä suunnittelusta.
Silmän sarveiskalvossa niitä on tavattoman paljon, -
mutta aivojen pinnalta kipuresep- torit tosiaan puuttuvat kokonaan.
Eri kipureseptorit reagoivat erityyppisiin ärsykkeisiin.
Neulanpisto sormeen voi aiheuttaa kipua.
Suolta taas voi leikata puukolla aiheuttamatta kiputuntemusta.
Venyminen ja hapenpuute tietysti aiheuttavat tuntemuksia.
Näin pitää ollakin, koska silloin pitää hakeutua lääkärin hoitoon.
Suolistossa tapahtumassa oleva katastrofi pitää hoitaa heti.
Kaikkialla on huolehdittu siitä, että asiat ovat kunnossa.
Äkillinen eli ns. akuutti kipu on elimistön normaali reaktio -
kuumuuteen, kemialliselle tai mekaaniselle ärsykkeelle.
Se liittyy useimmiten leikkaukseen, vammaan tai äkilliseen sairauteen.
Olen yleislääkäri ja kipu on se yleisin oire, -
miksi ihmiset tulevat vastaanotolle.
Lääkärin tehtävä on selvittää akuutin tai kroonisen kivun syy, -
ja mitä sille voi tehdä.
Kun syy on selvitetty, niin akuutin kivun lääkitys on -
suurimmaksi osaksi kipuoireen rauhoittamista.
Akuutin kivun aiheuttava kudosvaurio johtaa usein -
tulehdusreaktioon eli inflammaatioon.
Siinä sitten todetaan kuumotusta, turvotusta ja punoitusta -
ja huonontunut vaurioalueen toiminta.
Käytettävistä lääkkeistä suurin osa helpottaa kaikkia osatekijöitä.
Tulehduskipulääkkeet rauhoittavat kipua ja muitakin tulehdusoireita.
Inflammaatio eli tulehdusreaktio sekoitetaan usein infektioon, -
joka on viruksen, bakteerin tai sienen aiheuttama.
Siinä käytetään asianmukaisia antibiootteja kipulääkkeiden lisäksi.
No, kivun voimakkuus ja sen aiheuttajat.
Miten nopeasti kipu ilmaantuu, on usein yhteydessä kivunaiheuttajaan.
Voimakas sekunneissa/kymmenissä sekunneissa alkava kipu, -
joka ei nopeasti helpotu, liittyy elimistössä usein -
jonkin rikkirepeämiseen tai tukkeutumiseen.
Tällaisia ovat rasituksessa tulevat lihas- tai jännerepeämät -
tai sydäninfarktin kivut.
Hitaasti minuuteissa tai tunneissa tulevat kivut -
viittaavat usein tulehdukseen.
Siinä on vinkki lääkärille, mistä syytä lähdetään hakemaan.
Kivun voimakkuus on usein suorassa suhteessa vaurion suuruuteen.
Ei se nyt ihan aina pidä paikkansa, mutta antaa suuntaa, -
miten iso vaurio on. Iso vaurio, niin iso kipu.
Kipuaistimuksen tarkoitus on tietysti suojella elimistöä.
Se on siis turvamekanismi. Kipu käynnistää toimintoja, -
kuten suojarefleksejä, jotka estävät lisävauriot.
Esim. kun liekki polttaa kättä, niin käsi äkkiä pois.
Tai kipu kertoo juostessa rasitustilanteesta, -
missä kudokset ovat menossa hajalle.
Silloin pitää urheilusuoritus keskeyttää ennen repeämiä.
Sisäelimissä kipu välittää tiedon siitä, -
että on jotain normaalista poikkeavaa.
Kovat kivut vatsassa mennään hoitoon, -
ja päivystyksenä selvitetään, mistä on kyse.
Äkillinen kipu on tarpeellinen ja mielekäs aistimus.
Hyvä kysymys on, milloin lääkäriin pitäisi mennä kivun vuoksi.
Tästä voisi sanoa, että mitä voimakkaampi ja äkillisempi kipu on -
jos siihen liittyy muita oireita tai jos kipu on tyypiltään uusi, -
silloin kannattaa yleensä mennä lääkäriin sitä selvittämään.
Kipu vaikuttaa elimistöön.
Kun informaatio ja suojamekanismit ovat tulleet ymmärretyiksi, -
niin kipu on muuten epämiellyttävää ja haitallista.
Silloin voi olla tosi tuskallista.
Jos on muuten sairas, sydänvika tms, kivut voivat kovin kuormittaa.
Kun syy on selvitetty, kannattaa niitä hoitaa.
Hoitamaton ja selvittämätön akuutti kipu voi johtaa siihen, -
että kipu muuttuu krooniseksi eli pitkäaikaiseksi.
Se voi jäädä myös kipumuistiin. Siksi ne tulee hoitaa ja selvittää.
Krooniseksi kipu katsotaan silloin, kun se on kestänyt n. 1/2 vuotta.
Siihen mennessä olisi muun vamman tms. pitänyt parantua.
Leikkauksen jälkeen on voinut jäädä ompeleen pinteeseen hermon pää.
Näitä on. Ne pitää ottaa vakavasti, tutkia ja selvittää.
Kivun oheisongelmana voi esiintyä -
unihäiriöitä, ahdistuneisuutta - tällaisia ikäviä asioita.
Ne ovat usein hankalampia hoitaa kuin kipu. Ihminen tarvitsee unen.
Jos ei saa kivun takia nukuttua, siitä tulee erinäisiä ongelmia.
Siinä on hyvä käyttää kunnollisia kipulääkkeitä.
Joskus kipu on ovela ja heijastuu toiseen paikkaan.
Jos on sappirakon tulehdus, kipu voi tuntua oikeassa olkapäässä.
Tai jos on sydäninfarkti sydämen pohjassa, kipu voi tuntua vatsassa.
Nämä ovat tällaisia, -
mitä lääkärin pitää tuntea ja osata epäillä heijastuvaa kipua.
On hyvin mielenkiintoista tosiaan, -
että jos erityisesti pelkäät kipua, -
niin se pelko selvästi pahentaa sitä.
Kivun aistiminen on hyvin yksilöllistä. Joku kärsii, joku ei.
Vatsakipu on tärkeä.
On kyse siitä, onko tapaus ns. akuutti vatsa.
Se on päivystyslääkärin hankalimpia asioita selvittää.
Onko tämä nyt vaaratonta vai vaarallista?
Siinä pitää joskus pitää kiirettä, ettei tule isoja vahinkoja.
Tässäkin tiede menee huimasti eteenpäin.
Esim. umpilisäkkeen kipu on joskus aika kiero hoitaa.
Nykyään ei tarvitse kaikkia leikata.
Jos kipu selvitetään umpilisäke- kivuksi, -
sen voi nykyään hoitaa antibioo- teilla tai kipulääkkeelläkin, -
ellei puhkeamisvaaraa ole. Näin säästytään monilta leikkauksilta.
Kipu on kuitenkin ystävämme.
Jos olisimme täysin kivuttomia, -
elämä tässä langenneessa maailmas- sa olisi äärimmäisen vaarallista.
Jumalaa ei voi syyttää kivun luomisesta, -
koska se on kuitenkin meidän parhaaksemme.
Kiitos, kun olit mukana tässä ohjelmassa.
Seuraavassa jaksossa puhutaan haistamisesta ja maistamisesta.
Arvoisa katsoja, kiitos, kun olet katsonut ohjelmaamme.
Jos jaksoista on ollut sinulle hyötyä tai iloa, voit tukea tuotantoa.
Tarkoitus on antaa selkeitä neuvoja ihmiskehon toiminnoista, -
tavallisista sairauksista ja niiden hoidosta.
Ennen kaikkea ylistämme ihmeellistä Jumalaa ja Luojaa, -
joka on valtavan ihmeellisen ihmisen rakentanut ja suunnitellut.
Jumala sinua siunatkoon.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare